УХВАЛА
 
20 березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 369/3261/17
провадження № 61-11670св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь. О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ;
відповідач, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ; 
 
розглянув заяву про самовідвід судді Білоконь О. В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельні ділянки за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Безпалюк Наталії Володимирівни на постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення порушень права власності.
 
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що з 2005 року він є власником двох земельних ділянок площею 0,1152 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0018, та площею 0,0528 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0019, на АДРЕСА_1 . 
 
За підробленою довіреністю від його імені 05 лютого 2007 року вказані земельні ділянки були продані ОСОБА_3 , який 02 жовтня 2007 року подарував ці земельні ділянки ОСОБА_2 .
 
Рішенням Києво-Святошинького районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року у справі № 2-2125/11 було задоволено його позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Сікорська Н. І., про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, встановлення факту підроблення довіреності. Визнано факт підроблення довіреності, на підставі якої 05 лютого 2007 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки на АДРЕСА_1 та визнано даний договір недійсним.
 
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 січня 2012 року у справі              № 2-2125/11 апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року в частині визнання факту підроблення довіреності скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін.    
 
Крім того, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2015 року у справі № 2-4420/12 було задоволено його позов до ОСОБА_2 , треті особи: Управління земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_3 , про визнання недійсними державних актів та витребування майна. Витребувано від ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,1152 га та площею 0,0528 га на АДРЕСА_1 шляхом звільнення земельних ділянок від належного відповідачу майна. Визнано недійсними видані на ім`я ОСОБА_2 державні акти на право власності на земельні ділянки.
 
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 червня 2015 року у справі № 2-4420/12 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким його позов до ОСОБА_2 про визнання недійсними державних актів та витребування майна задоволено частково. Витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1152 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0018, і земельну ділянку площею 0,0528 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0019, на АДРЕСА_1 . В іншій частині його позов залишено без задоволення.
 
При цьому ОСОБА_1 вказував, що на належних йому земельних ділянках ОСОБА_2 почав будувати жилий будинок, який на час звернення до суду з позовом не прийнятий в експлуатацію, та не звільнив земельні ділянки від свого майна, всупереч вимогам рішення Апеляційного суду Київської області від 23 червня 2015 року у справі № 2-4420/12.
 
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача здійснити знесення за власний рахунок збудованих ним споруд на земельних ділянках площею 0,1152 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0018, та площею 0,0528 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0019, на АДРЕСА_1 і звільнити ці ділянки від належного відповідачу майна. 
 
У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельні ділянки.
 
Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що за договорами дарування від 02 жовтня 2007 року ОСОБА_3 подарував йому земельні ділянки площею 0,1152 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0018, та площею 0,0528 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0019, на АДРЕСА_1 . На підставі цих договорів 27 березня 2012 року він отримав державні акти на право власності на вказані земельні ділянки та розпочав будівництво житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та барбекю, пробурив свердловину, спорудив підпірні стінки та басейн.
 
25 квітня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ним було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами як на об`єкт незавершений будівництвом, готовністю 80 %, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 352164632224, запис про право власності № 5539723.
 
Поряд з цими подіям, без його повідомлення рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року, залишеним частково без змін рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 січня 2012 року, було визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 05 лютого 2007 року приватним нотаріусом Сікорською Н. І. за реєстровим № 93, на підставі якого попередній власник ОСОБА_3 набув у власність земельну ділянку площею 0,1152 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0018, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та земельну ділянку площею 0,0528 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0019, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які потім подарував ОСОБА_2 .
 
В подальшому рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 червня 2015 року у справі № 2-4420/12 було витребувано у нього на користь ОСОБА_1 спірні земельні ділянки, однак відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними виданих на ім`я ОСОБА_2 державних актів на право власності на зазначені земельні ділянки, оскільки позивач не довів, що ці акти були видані з порушенням вимог закону.
 
Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні первісного позову та визнати за ним право власності на:
-    земельну ділянку площею 0,1152 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0018, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1033724132224;
-    земельну ділянку площею 0,0528 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0019, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1033761732224. 
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року, у задоволенні первісного та зустрічного позовів у цій справі відмовлено.
 
Постановою Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання здійснити за власний рахунок знесення споруд і звільнення земельних ділянок від майна скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2020 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання здійснити за власний рахунок знесення споруд і звільнення земельних ділянок від майна скасовано й ухвалено в цій частині нове судове рішення про задоволення позову. Зобов`язано ОСОБА_2 здійснити за власний рахунок знесення збудованих ним споруд на земельних ділянках площею 0,1152 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0018, та площею 0,0528 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0019 на АДРЕСА_1 і звільнити ці ділянки від належного відповідачу майна. 
 
У серпні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Безпалюк Н. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Києво-Святошинського районного суду Київської області.
 
23 жовтня 2023 року справа № 369/3261/17 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2024 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2024 року справу розподілено судді-доповідачу Осіяну О. М., судді, які входять до складу колегії: Білоконь О. В., Сакара Н. Ю., Синельников Є. В., Шипович В. В. 
 
При розгляді касаційної скарги суддя Білоконь О. В. заявила про самовідвід від участі у розгляді цієї справи з посиланням на необхідність усунення обставин, які можуть викликати сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, оскільки вона входила до складу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області при вирішенні справи № 2-2125/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Сікорська Н. І., ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, встановлення факту підроблення довіреності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним. 
 
У справі № 2-2125/11 суддя Білоконь О. В. висловила правову позицію щодо правовідносин учасників справи, надала оцінку аргументам, наведеним учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, на підставі якого попередній власник  ОСОБА_3  набув у власність земельні ділянкиплощею 0,1152 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0018, та площею 0,0528 га, кадастровий номер 3222482001:01:008:0019. 
 
При цьому у справі, що переглядається, предметом первісного позову є усунення порушень права власності шляхом зобов`язання нового власника зазначених земельних ділянок ОСОБА_2 , який отримав вказані земельні ділянки в дар від ОСОБА_3 , здійснити знесення за власний рахунок збудованих ним споруд на цих земельних ділянках і звільнити ці ділянки від майна, належного ОСОБА_2 , а предметом зустрічного позову  ОСОБА_2 в цій справі є визнання права власності на зазначені земельні ділянки.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
 
Частиною другою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
 
Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості.
 
Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).
 
З огляду на викладене, взявши до уваги те, що суддя Білоконь О. В. вже висловлювала правову позицію щодо правовідносин, які виникли між сторонами в цій справі, з метою усунення будь-яких сумнівів учасників процесу в неупередженості або об`єктивності судді при перегляді оскаржуваних судових рішень, заяву про самовідвід судді Білоконь О. В. слід задовольнити, а справу передати для повторного автоматизованого розподілу.
 
Керуючись статтями 36, 39, 40, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ :
 
Заяву про самовідвід судді Верховного Суду Білоконь Олени Валеріївни  задовольнити.
 
Відвести суддю Білоконь Олену Валеріївну від участі у справі № 369/3261/17за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельні ділянки за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Безпалюк Наталії Володимирівни на постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року.
 
Справу передати на повторний автоматизований розподіл.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                   Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                   О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович