Справа № 308/5832/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

25 січня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В.,                                                з участю секретаря Гусоньки З.П.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26 квітня 2023 року (у складі судді Лемак О.В.) про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради та ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування і визнання права власності, -
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у червні 2020 р. 
       Просив:
-визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 ;
-визнати незаконним і скасувати п.1.1 рішення Ужгородської міської ради за № 1990 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 04 червня 2020 р., яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею у власність щодо земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 .
Також позивач просив у разі неявки в судове засідання без поважних причин розглянути справу у відсутності позивача.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.06.2020 р. було відкрито провадження у цій справі.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 26 квітня 2023 р. (оскаржувана ухвала) позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції помилково встановив повторну неявку позивача повідомленого належним чином про час і місце розгляду справи.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала – скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, з таких мотивів. 
Залишаючи позов без розгляду, суд виходив із того, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, причини поважності своєї неявки не повідомив.
При цьому встановив, що у судові засідання, призначені на 15.03.2023 та 26.04.2023, позивач повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції через його невідповідність фактичним обставинам справи та нормам процесуального права.
Згідно з положеннями ч.5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України у разі якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи суд залишає позовну заяву без розгляду. 
Тобто, умовами для вчинення цієї процесуальної дії є належність повідомлення позивача про час і місце судового розгляду справи (виклик до суду в порядку, передбаченому ст.ст. 128-130 ЦПК України), повторність неявки та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.
При цьому питання поважності причин не має правового значення.
Із матеріалів справи видно, що судове засідання, яке передувало засіданню, на якому було постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду (15.03.2023 р.) (а.с.194), не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, також матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивача про це судове засідання.
На судове засідання, яке відбулося 26.04.2023 р. (дата постановлення оскаржуваної ухвали), позивач не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, позаяк матеріали справи не містять таких доказів.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
Правове значення в такому разі має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17.
Неявка позивача або його представника в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки може означати втрату позивачем юридичного інтересу до розгляду його справи судом.
Разом із цим, у разі, якщо позивач не з`явився в судове засідання, однак, повідомив суду інформацію про причини своє неявки, суд має здійснити оцінку поважності таких причин. За відсутності такого повідомлення суд приймає рішення про залишення заяви без розгляду.
Питання поважності причин є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються відповідні обставини. Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.
У спірних правовідносинах належить констатувати, що позивач не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду, крім того, подаючи позов у червні 2020 р., позивач просив у разі його неявки в судове засідання без поважних причин розглянути справу за його відсутності, суд першої інстанції на це уваги не звернув.
Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду, оскільки суд допустився формального підходу до вирішення питання про залишення позову без розгляду, не врахувавши тривале знаходження справи на розгляді у суді, накопичення великої кількості матеріалів у справі, які потребують правового аналізу та залишив поза увагою положення ст. 265 ЦК України.
Отже, в суду першої інстанції не було процесуальних підстав залишати позов без розгляду, оскільки матеріали справи не містять доказів повторної неявки позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи. 
       У контексті наведеного суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду, через що постановлена ним ухвала відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України підлягає скасуванню як незаконна, а справа – направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 318, 382, 383, 384, 389 ч.1 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.                 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26 квітня 2023 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.                                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення 21 лютого 2024 р.
Судді: