ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 702/712/21		
Провадження № 22-ц/821/352/24		
Категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,
секретаря Мунтян К. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Монастирищенського відділу ДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ситника В. В., у складі: головуючого судді Жежер Ю. М.,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

04 грудня 2023 року скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Монастирищенського відділу ДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії. 
В обґрунтування скарги вказала, що 14.09.2023 головним державним виконавцем Монастирищенського ВДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ситник В. В. було винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 702/712/21, виданим 13.09.2023 Монастирищенським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 108 000 грн, з кожної.
В той же ж день, було винесено постанову від 14.09.2023 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 
19.09.2023 Головним державним виконавцем Монастирищенського ВДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ситник В. В. було винесено постанову про арешт майна боржника.
Крім того, постановою від 17.10.2023 оголошено в розшук автомобіль ТОYОТА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , який належить боржнику ОСОБА_1 .
Вважає, вказані дії державного виконавця неправомірними, а постанову про розшук майна боржника - незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.
Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31.03.2023 (справа №702/712/21), яке набрало законної сили, припинено право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію за вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , розміром по 108000 (сто вісім тисяч) грн з кожної. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
На підставі вказаного рішення 13.09.2023 було видано виконавчий лист № 702/712/21, і відповідно відкрито виконавче провадження, про стягнення заборгованості за виконавчим листом в сумі 108000 грн.
ОСОБА_2 частково погасила заборгованість за вказаним виконавчим листом в сумі 8000 грн.
Таким чином сума заборгованості за виконавчим листом №702/712/21 складає 100000 грн.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, арешт накладено на все нерухоме майно, а саме: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , земельну ділянку з кадастровим номером 7123410100:01:001:0802.
Враховуючи залишок суми заборгованості, а також те, що державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти та нерухоме майно боржника, постанова про оголошення в розшук автомобіля боржника є незаконною, оскільки вартість вказаного майна боржника, щодо якого застосовано обмеження, в сукупності в декілька разів перевищує суму заборгованості за вказаним виконавчим листом, і обмежує боржника в користуванні та розпорядженні своїм майном, а саме автомобілем, який боржник, перебуваючи в декретній відпустці, використовує в особистих цілях.
Зазначає, що про наявність постанови державного виконавця від 17.10.2023 вона дізналася безпосередньо від державного виконавця 07.11.2023 коли звернулася з заявою про видачу їй постанов про арешт майна боржника. 
16.11.2023 нею було подано скаргу на дії державного виконавця, однак ухвалою суду від 23.11.2023 вона була залишена без розгляду з тих підстав, що скаржником не доведено того, що про існування оскаржуваної постанови від 17.10.2023 вона дізналась лише 07.11.2023, а клопотання про поновлення пропущеного строку нею не подпвалось.
Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та здійснює догляд двох дітей 2022 та 2016 років народження, а тому постійно контролювати хід виконавчого провадження і звертатися до суду зі скаргами у визначений законом строк не мала можливості.
З метою не обмеження та не зменшення права доступу до суду, враховуючи поважність причин пропуску, просила суд поновити строк звернення до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця.
Визнати неправомірними дії Головного державного виконавця Монастирищенського ВДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ситник В. В. відносно виконання виконавчого листа № 702/712/21, виданого 13.09.2023 Монастирищенським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсації за вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , розміром по 108000 грн з кожної.
Визнати неправомірною та скасувати постанову винесену 17.10.2023 Головним державним виконавцем Монастирищенського ВДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ситник В. В., якою оголошено в розшук транспортний засіб марки ТОYОТА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2023 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку, відмовлено.
Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Монастирищенського відділу ДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ситника В. В. залишено без розгляду.
Ухвала мотивована тим, що наведені скаржником причини пропуску процесуального строку – догляд за дітьми, суд не вважає поважними та такими, що унеможливили звернення до суду з скаргою вчасно.
Судом зазначено, що зі скарги та доданих до неї матеріалів не вбачається, що скаржник був позбавлений можливості у строки, визначені ЦПК України, звернутись до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку необхідно відмовити, а скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця залишити без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі,  ОСОБА_1 просила суд скасувати ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2023 року і направити скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в своїй скарзі вона просила поновити їй строк звернення до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця та мотивувала свою позицію тим, що про наявність постанови державного виконавця від 17.10.2023 вона дізналась безпосередньо від державного виконавця 07.11.2023.
Зазначає, що вказані обставини підтверджені тим, що ОСОБА_1 07.11.2023 звернулася до державного виконавця із заявою про видачу їй постанов про арешт коштів та майна боржника. Цього ж дня вона дізналась про те, що державним виконавцем оголошено розшук її автомобіля.
Однак, суд першої інстанції не прийняв до уваги вказані доводи скаржника, відмовив у поновленні строку звернення до суду та залишив скаргу без розгляду, чим позбавив ОСОБА_1 доступу до правосуддя.
Вважає, що в сукупності вартість майна на яке було накладено арешт в декілька разів перевищує суму заборгованості за виконавчим листом, а тому додатке оголошення в розшук автомобіля боржника значно обмежує ОСОБА_1 в праві користування та розпорядження своїм майном.
Зазначає, що ОСОБА_1 також продовжує частково вносити кошти в рахунок погашення заборгованості, про що свідчить квитанція від 19.10.2023, 30.11.2023 на суму 8000 грн та 500 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 

Фактичні обставини справи 

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31.03.2023, яке постановою Черкаського апеляційного суду від 05 липня 2023 року залишено без змін, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про припинення права приватної власності на частку у спільній частковій власності та стягнення грошової компенсації задоволено повністю. Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію за вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 розміром по 108000 грн з кожної. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 80 -84, 161 - 165).
На підставі даного рішення було видано 3 (три) виконавчі листи, які отримані позивачем особисто 18.07.2023 (т. 2 а. с. 176, 179).
Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження № 72775410 від 14.09.2023, головним державним виконавцем Монастирищенського відділу державної виконавчої служби в Уманському району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ситник В. В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 702/712/21, виданого 18.07.2023 Монастирищенським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсації за вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 розміром по 108000 грн з кожної та стягнено з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10 800 грн (т. 3 а.с. 7).
Відповідно до постанови про арешт майна боржника ВП № 72775677 від 19.09.2023, головним державним виконавцем Монастирищенського відділу державної виконавчої служби в Уманському району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ситник В. В. накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з супровідним листом вказана постанова була надіслана на адресу боржника 19.09.2023 (т. 3 а.с. 58, 58 зворот).
Згідно з постановою про розшук майна боржника ВП № 72775677 від 17.10.2023, головним державним виконавцем Монастирищенського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ситник В. В. оголошено в розшук майно боржника: транспортний засіб марки ТОYОТА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , та належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з супровідним листом вказана постанова була надіслана на адресу боржника 17.10.2023 (т. 3 а.с. 59, 59 зворот).
Відповідно до постанови про арешт коштів боржника ВП № 72775677 від 14.09.2023, головним державним виконавцем Монастирищенського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ситник В. В. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 119 020 грн. Згідно з супровідним листом вказана постанова була надіслана на адресу боржника 14.09.2023 (т. 3 а.с. 60, 60 зворот).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 354603406 від 16.11.2023 накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (т. 3 а.с. 61-64).
Відповідно до квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» Чорна М. А. 24.10.2023 та 30.11.2023 погашала заборгованість за даним виконавчим провадженням (т. 1 а.с. 65-66).

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Осадчого О. В., перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Положеннями ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.
Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).
Згідно з ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Статтею 449 ЦПК України внормовано право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Стаття 74 ЗУ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до ст. ст. 447-453 ЦПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів державної виконавчої служби.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 вересня 2019 року у справі № 920/149/18 викладено висновок, що під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ суду, слід дотримуватися відповідних положень ЦПК України, вміщених у роз. VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема, щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» ч. 1 ст. 449 цього Кодексу.
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).
Системний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
На ряду з цим, у постанові Верховного Суду від 19 січня 2024 року у справі № 911/1216/21 виснувано, що учасник виконавчого провадження обґрунтовано покладається на отримання протягом розумного строку відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак таке очікування не може бути надто тривалим. У випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.
Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зроблено висновок, що «з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок по застосуванню ст. 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2022 року по справі № 761/38464/20 (провадження № 61-7465св22) зазначено, що: «перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод».
Із скарги ОСОБА_1 вбачається, що як на підставу поважності пропуску строку на звернення із скаргою вона посилається на те, що про оскаржувану постанову від 17 жовтня 2023 року вона дізналася після того, як звернулась із заявою до виконавця про видачу їй постанов про арешт коштів майна боржника 07.11.2023, що підтвердила копією заяви (т. 3 а.с. 69).
16.11.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця, однак ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.11.2023 вона була залишена без розгляду з підстав відсутності клопотання про поновлення строку на подачу скарги та не доведення скаржником того, що про існування постанови від 17.10.2023 вона дізналась 07.11.2023.
04 грудня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця, яка зокрема містить клопотання про поновлення строків із зазначенням причин поважності пропуску строку.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що днем, коли ОСОБА_1 дізналась про порушення її прав і свобод, є саме 07.11.2023, коли вона мала змогу дізнатись зміст та підстави постановлення державним виконавцем постанови від 17.10.2023 про розшук майна боржника.
Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку на звернення до суду із вказаною скаргою, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам скаржника щодо поважності причин пропуску такого строку, пов`язаних із перебуванням ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною, здійснює догляд за двома малолітніми дітьми 2016 року народження та 2022 року народження, відсутності доказів на спростування того, що саме ОСОБА_1 або її повноважний представник були обізнані з постановою від 17.10.2023 раніше ніж зазначено нею у скарзі та підтверджено відповідними доказами чи отримали її копію.
Скаргу було подано до суду вперше 16.11.2023.
За таких обставин, висновки суду про залишення скарги без розгляду є передчасними, ухвала суду постановлена без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).
Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно приписів ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2023 року скасувати.
Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Монастирищенського відділу ДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ситника В. В. направити до Монастирищенського районного суду Черкаської області для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 22 лютого 2024 року.

Головуючий         Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко