УХВАЛА
08 січня 2024 року
м. Київ
справа № 456/1399/22
провадження № 61-18575ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Буряка Артема Юрійовича, на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 20 листопада 2023 року у справі за первісним позовом ОСОБА_2 , законний представник - ОСОБА_3 , до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди та за зустрічним позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути: 
- з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - 
ПАТ «СГ «ТАС») шкоду понесену у зв`язку з діагностикою, лікуванням, реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я та придбання лікарських засобів у розмірі 260 000,00 грн; 
- з ОСОБА_1 - шкоду, яка не покривається страховою виплатою, у зв`язку із діагностикою, лікуванням, реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я та придбання лікарських засобів у розмірі 110 151,92 грн, витрати викликані необхідністю стороннього догляду за період з 04 березня 
2021 року по 30 квітня 2022 року у розмірі 64 439,00 грн, додаткові витрати, викликані необхідністю стороннього догляду на період з 01 березня 2022 року щомісячно по 4 785,00 грн, відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 
200 000,00 грн.
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом 
у зазначеній справі, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь 
ОСОБА_1 вартість ремонту автомобіля у розмірі 6 852,00 грн та 500 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 
2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду 
від 20 листопада 2023 року, первісний позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування за шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пов`язану з лікуванням у розмірі 260 000,00 грн.
Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пов`язану з лікуванням не покриту страховим відшкодуванням у розмірі 106 538,80 грн.
Стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду, за період з 04 березня 2021 року по 30 квітня 2022 року в розмірі 64 439,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування додаткових витрат стороннього догляду 4 785,00 грн щомісячно починаючи з дня звернення до суду - 13 травня 2022 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.
У задоволені іншої частини позовних вимог первісного позову відмовлено.
У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Буряк А. Ю., із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 20 листопада 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, за результатами розгляду справи ухвалити нове судове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог 
ОСОБА_1 .
1. Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки 
у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору 
у встановлених порядку і розмірі.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.
Відповідно до статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
За подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах (частина шоста статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2 481,00 грн.
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на момент звернення до суду як з первісним так і з зустрічним позовом (2022 рік) становило, відповідно, 992,40 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та 
12 405,00 грн (5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу).
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви 
і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Зі змісту положень пунктів 1, 5 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку, а у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки.
Заявником оскаржується судове рішення за результатами розгляду позовних вимог майнового характеру як первісного так і зустрічного позову.
Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що загальна ціна первісного позову в частині задоволених позовних вимог складає 633 237,80 грн 
(260 000,00 грн - страхове відшкодування; 106 538,80 грн шкода заподіяна ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пов`язану 
з лікуванням; 64 439,00 грн додаткові витрати, викликані необхідністю стороннього догляду; 172 260,00 грн - сукупність платежів на відшкодування додаткових витрат стороннього догляду за три роки; 30 000,00 грн - відшкодування завданої моральної шкоди).
Загальна ціна зустрічного позову, в свою чергу, складає 506 852,00 грн 
(6 852,00 грн - вартість відновлюваного ремонту; 500 000,00 грн - відшкодування завданої моральної шкоди).
Таким чином заявникові необхідно сплатити судовий збір в наступному розмірі.
За оскарження судового рішення в частині вирішення позовних вимог первісного позову у розмірі 12 664,74 грн (633 237,00 х 1% х 200%).
У частині вирішення позовних вимог зустрічного позову у розмірі 10 137,04 грн (506 852,00 х 1% х 200%).
Оскільки заявником оскаржуються судові рішення за результатами розгляду майнових вимог як первісного позову так і зустрічного позову, з урахуванням предмета спору та прохальної частини касаційної скарги судовий збір за касаційне оскарження підлягав сплаті у розмірі 22 801,78 грн (12 664,74 + 10 137,04).
Заявником до касаційної скарги додано квитанцію на підтвердження сплати судового збору у розмірі 7 490,00 грн.
Таким чином заявникові необхідно доплатити судовий збір за оскарження судових рішень у розмірі 15 311,78 грн (22 801,78 - 7 490,00).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку 
і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У разі незгоди з визначеним розміром судового збору, заявникові необхідно надати до Верховного Суду докази сплати судового збору разом з обґрунтуванням розміру сплаченого судового збору.
2. Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження також з огляду на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення заявником підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Таким чином оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада 
2020 року у справі № 904/3807/19.
Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці 
у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16, від 20 червня 2018 року у справі 
№ 755/7957/16-ц, від 26 червня 2018 року у справі № 2/1712/783/2011, 
від 26 червня 2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04 липня 2018 у справі 
№ 522/2732/16-ц).
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Буряка А. Ю., в повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, заявник, як на підставу касаційного оскарження судових рішень, зокрема, зазначає пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України (необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні), проте не конкретизує таку підставу касаційного оскарження.
Саме по собі зазначення у якості підстави касаційного оскарження судових рішень пункту 2 частин другої статті 389 ЦПК України у змісті касаційної скарги не є належним виконанням вимог закону.
3. Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на те, що зміст касаційної скарги в повній мірі не відповідає формі і змісту касаційної скарги, визначених статтею 392 ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається скарга; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); рішення (ухвала), що оскаржується; підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); клопотання особи, яка подає скаргу; перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги; дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 185 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
Заявником в порушення пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України 
у змісті касаційної скарги ОСОБА_4 не зазначено всі відомості стосовно себе як адвоката, зокрема реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, що позбавляє Верховний Суд можливості перевірити факт наявності або відсутності у останнього зареєстрованого електронного кабінету у системі «Електронний Суд».
Таким чином заявникові необхідно: 1) Доплатити судовий збір за подання касаційної скарги. На підтвердження сплати судового збору надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; 2) Уточнити касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, а такожв частині зазначення повних відомостей стосовно учасників справи, зокрема себе (адвоката Буряка А. Ю.) та надати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи. 
У разі подання уточненої касаційної скарги шляхом формування документа 
у системі «Електронний суд» заявникові необхідно надати докази надсилання уточненої касаційної скарги на адресу інших учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Буряка Артема Юрійовича, на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 20 листопада 2023 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                Д. Д. Луспеник