ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 січня 2024 року 	м.Суми	

Справа №591/6576/23 
Номер провадження 22-ц/816/104/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Школьним Володимиром Анатолійовичем, 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2023 року у складі судді Севернової А.С., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 04 вересня 2023 року, 
в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства  «Сенс Банк» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року АТ «Сенс Банк» звернулось до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 листопада 2018 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631048776, відповідно до умов якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник взяв на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, проте позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22 січня 2023 року заборгованість за кредитним договором становить 89224 грн 18 коп.
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування установи на АТ «Сенс Банк».
З метою добровільного врегулювання спору, на адресу за місцем проживання ОСОБА_1 направлено досудову вимогу про необхідність виконання договірних зобов`язань, однак кошти позичальником залишаються несплаченими. 
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 631048776 у розмірі 89224 грн 18 коп.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2023 року позовні вимоги АТ «Сенс Банк» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631048776 від 05 листопада 2018 року в розмірі 89224 грн 18 коп. та судовий збір в сумі 2684 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Школьного В.А., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду, стягнувши з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 05 листопада 2018 року в розмірі 62210 грн 98 коп. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не була надана належна оцінка розрахунку заборгованості за кредитом. Навівши розрахунок заборгованості відповідно до узгодженої відсоткової ставки 26% річних на розмір тіла кредиту, стверджує, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 28 лютого 2023 року становить 62210 грн 98 коп. 
Вважає, що звертаючись до суду з позовом, в суму заборгованості за кредитним договором банк включив штрафні санкції та комісію за обслуговування кредитну. 
Позивачем, в установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подане не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2018 року між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631048776, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», паспорту споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту у сумі 20000 грн, на строк 12 місяців з можливістю пролонгації, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 26 % річних (а.с. 4-5).
Однак, відповідачем умови договору не виконувались, у зв`язку з чим станом на 28 лютого 2023 року утворилась заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 89224 грн 18 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - в сумі 51030 грн 57 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - в сумі 896 грн 08 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту - в сумі 35175 грн 38 коп., заборгованості за відсотками за прострочену заборгованість - в сумі 2122 грн 15 коп. (а.с. 8).
05 червня 2023 року за місцем проживання ОСОБА_1 направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань (а.с. 16).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що  у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Факт користування відповідачем кредитними коштами та розмір заборгованості за кредитним договором підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема, випискою по рахунку за кредитною карткою, відкритою на ім`я ОСОБА_1 та розрахунком заборгованості, який відповідачкою не спростовано. Також умовами кредитного договору сторонами узгоджено розмір кредитного ліміту, строк кредитування, тип та розмір процентної ставки.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідач не заперечує факту отримання від банку кредитних коштів на умовах повернення та сплати відсотків та користування кредитними коштами в розмірі 26% річних. 
Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не була надана належна оцінка розрахунку заборгованості за кредитним договором. 
Так, повторно дослідивши виписку по рахунку за кредитною карткою за період 05 листопада 2018 року та 28 лютого 2023 року та розрахунок заборгованості за кредитом, станом на 28 лютого 2023 року, колегія суддів було встановлено, що заборгованість за кредитним договором, яку просить стягнути позивач в судовому порядку виникла у відповідача починаючи з лютого 2022 року. 
З виписки по рахунку вбачається, що відповідачем 07 лютого 2022 року здійснено списання переказу з карти на карту на суми 17500 грн 00 коп. та 19000 грн 00 коп., а 11 лютого 2022 року зняття готівки в банкоматі в сумі 11500 грн 00 коп., загальний розмір використаних кредитних коштів становить 48000 грн 00 коп. У подальшому жодних операцій із зняття відповідачем кредитним коштів здійснено не було. 
Проте, згідно з розрахунку заборгованості починаючи з 05 березня 2023 року розмір боргу за тілом кредиту постійно збільшувалося та станом на 28 лютого 2023 року становив 86205 грн 38 коп.
Отже, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом не узгоджується з випискою по рахунку, що є первинним документом, а тому не є належним та допустимим доказом розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, що існує станом на 28 лютого 2023 року. 
Разом з тим, зважаючи на те, що відповідач визнає існування в неї заборгованості за кредитним договором від 05 листопада 2018 року в сумі 62210 грн 98 коп., колегія суддів вважає, що є підстави для часткового задоволення позовних вимог банку та стягнення на його користь боргу в зазначеному розмірі. 
Таким чином, у відповідності до положень п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру присудженої до стягнення заборгованості за договором, стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 62210 грн 98 коп. заборгованості за кредитним договором. 
Відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Пропорційно до частки задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1871 грн 38 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. 
Також, враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача належить стягнути 4026 грн 00 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Школьним Володимиром Анатолійовичем, задовольнити. 
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2023 року в частині розміру присудженої до стягнення заборгованості за договором та в частині розподілу судових витрат змінити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства  «Сенс Банк»  заборгованість за кредитним договором від 05 листопада 2018 року в сумі 62210 гривень 98 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства  «Сенс Банк»  судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1871 гривню 38 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції.
Стягнути з Акціонерного товариства  «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4026 гривень 00 копійок за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов