ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/253/24 Справа № 174/680/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 січня 2024 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Григор`єва Дмитра Валерійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, працює оператором склоформуючих машин ТОВ «Склянний Альянс», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
При обставинах зазначених в протоколі, водій ОСОБА_1 , 08.07.2023, о 22 год. 30 хв., керував автомобілем CHEVROLET AVEO д.з. НОМЕР_1 по вул. Центральній, 75, м. Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області з явними ознаками наркотичного сп`яніння (невиразна мова, почервоніння очей, зіниці очей не реагують на світло), від проходження огляду на вимогу працівників поліції у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я на визначення ступеня наркотичного сп`яніння категорично відмовився, здійснювалась фіксація на відеореєстратор поліцейського № 1, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху».
Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Григор`єв Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно відеозапису водій ОСОБА_1 був відсутній під час складання протоколу серії ОБ № 020333, а тому жодної відмови водія від проходження огляду відеозапис не містить.
Вказує, що ОСОБА_1 після того, як поклав дитину спати, вийшов з квартири та під`їзду на вулицю, однак патрульного автомобіля поліції біля будинку не було.
Також зазначає, що відеозаписом жодної ознаки наркотичного сп"яніння у ОСОБА_1 не зафіксовано; поліцейський, незважаючи на те, що ОСОБА_1 підозрюється у знаходженні в стані наркотичного сп"яніння, дозволяє останньому продовжити рух.
Також вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не правильно вказано саму фабулу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилається на те, що ОСОБА_1 працівником поліції було направлено до неіснуючого медичного закладу та який є не найближчим закладом.

ОСОБА_1 та його захисинк в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення тпідтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу; рапортом працівника поліції; відеозаписом.
Як слідує з відеозапису з бодікамери поліцейського о 22:43 годин працівником поліції повідомлено про підозру ОСОБА_1 у тому, що останній може перебуває в стані наркотичного сп`яніння та пропонується останньому проїхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду. На зазначену вимогу, ОСОБА_1 відповідає, що його дитині потрібно до туалету, він відведе дитину до квартири після чого вийде та поїде з працівниками поліції до лікарні. Працівник поліції, попереджаючи про те, що якщо ОСОБА_1 не вийди з квартири на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, погоджується на такі дії.
Надалі, відповідно до відеозапису, о 23:05 годин працівник поліції телефонує ОСОБА_1 на мобільний телефон та останній повідомляє, що він не вийде, оскільки йому необхідно вкласти дитину спати та залишити одну він її не може. О 23:06 годин ОСОБА_1 повідомляє працівнику поліції про те, що він вийде на вулицю.
Також, на відеозаписі, о 23:20 годин вбачається, що працівник поліції стукає та дзвонить у двері квартири, в які проживає ОСОБА_1 , однак ніхто не відкриває.
Переглянувши наявний в матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відеозапис є допустимим доказом по справі, оскільки з нього можливо встановити всі обставини справи та він узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом першої інстанції, на них було надано ґрунтовану відповідь з якою погоджується й апеляційний суд.
Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_1 були направлені на ухилення від відповідальності, а тому працівниками поліції було правильно складено на останнього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Своїми діями ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, чим порушила вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписами з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.
Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги захисника за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які він тлумачать на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.
В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, відомчих інструкцій МВС, МОЗ та судової практики Європейського суду з прав людини, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам захисту, на які захисник акцентував увагу в судовому засіданні та апеляційній скарзі, викладені вище.
Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Григор`єва Дмитра Валерійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2023 року - залишити без задоволення.
Постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун