КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року                                                                                                       місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 756/1074/23
номер провадження: 33/824/54/2024
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Олійника Богдана Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 15 серпня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року.  Скасувати постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.   
Щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що не мав змоги подати апеляційну скаргу в строк, передбачений КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем, знаходиться в місцях бойових дій, а постанову судді першої інстанції отримав лише у серпні 2023 року. Тому вважає, що наявні підстави для поновлення строку на подання апеляційної скарги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що огляд на стан його сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер, проте на його прохання показати сертифікат на прилад, він отримав відмову. Тому вважає, що вказаний доказ не являється допустимим, так як прилад Драгер не сертифікований.
04 грудня 2023 року до Київського апеляційного суду від захисника  ОСОБА_1 -  адвоката Олійника Б.І. надійшло доповнення до апеляційної скарги, в якій він зазначає, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права та обов`язки, у протоколі підпису його немає. З відеозапису бодікамери поліцейського видно, що працівники поліції після невдалих спроб проходження ОСОБА_1 тесту на Драгер, запропонували йому проїхати до медичного закладу, на що останній погодився, однак у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичного закладу, в якому був складений висновок щодо результатів медичного огляду. Зазначає, що з матеріалів справи невідомо, який саме газоаналізатор був використаний лікарем, який проводив огляд, а тому є підстави вважати, що газоаналізатор не проходив калібрування у встановлений законодавством строк. Вказує, що ОСОБА_1 не повідомляли про порядок застосування приладу Драгер. Крім того, ОСОБА_1 вимагав ознайомлення із сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку Драгера у лікаря, однак йому не надали цю інформацію. З відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що прилад має проходити щорічне калібрування, але доказів калібрування не надали.
Також вказує, що відеозапис складається з нарізки епізодів, а тому вважає, що цей відеозапис є недопустимим доказом.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся апеляційним судом належним чином. В той же час його захисник - адвокат Олійник Б.І. вважав за можливе проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 . 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Олійника Б.І., який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, й просив їх задовольнити, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року у справі щодо                    ОСОБА_1 , оскільки наведені в ньому обставини та надані захисником докази дозволяють зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.
Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи вказані вимоги закону виконав.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.9 а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків судді, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні.
Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.
Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містять:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №214600 від 28 грудня 2022 року, яким встановлено, що 27 грудня 2022 року о 23 год 50 хв. в місті Києві по вул. Йорданська, 2-В, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Nexia» державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря - нарколога зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 підтверджується висновком №007551 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за                      ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);
- висновок комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» (далі - КНП «КМНКЛ «Соціотерапія») щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №007551 від 28 грудня 2022 року, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - 1,14 ‰ (а.с. 2);
- відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано викладені в протоколі обставини (а.с.5).
Доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування оскаржуваної постанови, з огляду на таке.
Як прямо передбачено пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735                   (далі - Інструкція №1452), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно вимог, передбачених пунктами 3, 15, 16, 17 розділу ІІІ цієї Інструкції №1452, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.
Таким чином, факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, а відтак і факт керування транспортним засобом цією особою у такому стані, тобто вчинення нею адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, встановлюється за результатами огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а відповідний висновок видається на підставі акту медичного огляду, який оформлюється лікарем закладу охорони здоров`я.
Під час апеляційного розгляду справи постановою Київського апеляційного суду від                        08 грудня 2023 року було задоволено клопотання адвоката Олійника Б.І. про витребування у КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» належним чином завірену копію акта огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 28 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_1 , на підставі даних якого був виданий висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія»№007551 від 28 грудня 2022 року.
На виконання вказаної вище постанови, 29 грудня 2023 року КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» надіслало на адресу Київського апеляційного суду копію акта медичного огляду з метою вияснення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №007551, складений 28 грудня 2022 року за результатом огляду на стан сп`яніння                     ОСОБА_1 .
Зі змісту вказаного акта медичного огляду вбачається, що 28 грудня 2022 року лікарем - наркологом КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_2 було проведено огляд                   ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, під час якого встановлено, що у нього на відстані наявний запах алкоголю з рота, мова змазана, має почервоніння обличчя. Для визначення наявності або вимірюванню вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі лікарем проводилось обстеження ОСОБА_1 із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager «Alcotest 6820». Результат тесту - 1,14 %о.Заключний діагноз за результатами огляду - стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю 1,14 %о.
Отже факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння працівниками поліції встановлений у визначений законом спосіб у поза розумний сумнів.
З огляду на вищенаведене, а також зважаючи на висновки огляду, який було встановлено лікарем-наркологом за результатами огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 28 грудня 2022 року, що зафіксовано у вказаному вище акті медичного огляду, на підставі даних якого було видано висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №007551 від 28 грудня 2022 року, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 слід визнати недійсним.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для висновку про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушенням вимог ст.266 КУпАП або положень Інструкції №1452, а відтак підстави для визнання його результатів недійсними, виходячи з наведених у скарзі обставин, відсутні. 
Посилання захисника на те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки містить  нарізки епізодів, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови судді місцевого суду, оскільки на наявному у матеріалах справи відеозаписі з бодікамери поліцейського  відображені події, які відбувалися в ніч з 27 на 28 грудня 2022 року за участю ОСОБА_1 та є достатніми для висновку про наявність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Твердження захисника про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичного закладу, не заслуговують на уваги з таких підстав.
Відповідно до п.3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Згідно з пунктом 6 вказаного Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Отже, наведені нормативні документи не передбачають долучення направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння особи, яка пройшла огляд, до матеріалів справи, а передбачає його направлення поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, що в даному випадку було забезпечено.
Доводи апеляційної скарги про те, що прилад Драгер не є належним доказом, так як він не сертифікований, оскільки на прохання ОСОБА_1 показати сертифікат на нього, він отримав відмову, є необґрунтованими.
Як зазначалось вище, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився лікарем - наркологом КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_2 з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Drager «Alcotest 6820».
З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та отримання результату тесту -                   1,14 %о, ОСОБА_1 вимагав надати йому сертифікат на прилад, на що лікар ОСОБА_2 надала йому папку з документами на прилад «Drager Alcotest-6820».
Відповідно до відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, до дозволених для застосування на території України медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest» виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина), свідоцтво про державну реєстрацію 14455/2014 належать: Газоаналізатор Drager Alcotest 3000, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510 з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest 6820, Газоаналізатор Drager Alcotest з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest XT.
Отже, газоаналізатор «Drager Alcotest-6820» відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» від                   05 червня 2014 року №1314-VІІ (із змінами) термін періодична повірка засобів вимірювальної техніки вживається в такому значенні - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 (один) рік.
Крім того, згідно Керівництва по експлуатації газоаналізатора «Drager «Alcotest 6820», яка розміщена в мережі Інтернет у вільному доступі (https://www.gasdetecto.ru/files/330/drager-alcotest-6820_re.pdf), в розділі «Технічне обслуговування» також вказано, що міжповірочний інтервал даного приладу становить один рік.
Оскільки згідно відомостей, що зазначені в копії акта медичного огляду з метою вияснення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №007551, складеного 28 грудня 2022 року за результатом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , остання повірка «Drager «Alcotest 6820» відбулась 16 вересня 2022 року, тому станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням                      (28 грудня 2022 року), інтервал повірки даного приладу не закінчився.
Що стосується доводів захисника про те, що працівники поліції не роз`яснили права та обов`язки ОСОБА_1 і в протоколі підпису його немає, то вони відхиляються апеляційним судом, виходячи з такого.
З протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 переконливо вбачається, що поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та йому повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом у Оболонському районному суді міста Києва. ОСОБА_1 ознайомився зі змістом даного протоколу про адміністративне правопорушення та скріпив його своїм підписом.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 та його захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Отже, оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що твердження сторони захисту  з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.
Таким чином, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі та доповненні до неї, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Щодо стосується прохання захисника, заявленого під час апеляційного розгляду справи, про те, що у випадку залишення апеляційним судом без зміни постанови судді місцевого суду в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130  КУпАП, слід закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130  КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, то воно є безпідставним, з огляду на таке.
 Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Згідно з ч.6 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Як встановлено суддею місцевого суду передбачене ч.1 ст.130 КУпАП правопорушення було вчинене ОСОБА_1 27 грудня 2022 року, отже на час прийняття оскаржуваної постанови судді від 13 лютого 2023 року, якою  ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, річний строк, визначений ч.6 ст.38 КУпАП, не завершився.
Таким чином, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено суддею місцевого суду в межах строку, передбаченого ст.38 КУпАП, а факт закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП станом на час апеляційного розгляду, не є передбаченою законом підставою для скасування постанови судді першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, та закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .  
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                         С.М.Верланов