КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
30 січня 2024 року                                                                                      м. Київ
 
Унікальний номер справи № 377/677/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4182/2024
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.
     суддів - Ратнікової В.М., Рейнарт І.М., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 20 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Теремецької Н.Ф., по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -
 
в с т а н о в и в :
 
У серпні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 12 червня 1999 року між нею та ОСОБА_1 було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначала, що сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюбні стосунки було припинено 01 жовтня 2009 року, на підставі чого 03 листопада 2009 року було отримано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 . Донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. З відповідачем не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дитини. Звертала увагу, що відповідач є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні немає.
За такихобставин просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі   частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-3).
04 вересня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 , в якому останній просив стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у мінімальному гарантованому розмірі - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначав, що згоден оплачувати аліменти на доньку ОСОБА_5 у розмірі 1416,50 грн. на місяць із розрахунку 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 24-28).
На обґрунтування відзиву зазначав, що з 04 березня 2012 року йому була встановлена довічно 2 група інвалідності, яка пов`язана з впливом наслідків аварії на ЧАЕС. Вказував, що 04 квітня 2012 року в клініці ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини» Національної академії медичних наук України був підтверджений встановлений діагноз відповідача: дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. з вираженими вестібуло-координаторними порушеннями у вигляді центральної вестібулярної дисфункції тяжкої ІІІ ст., правобічною пірамідною симптоматикою, вегетативною дисфункцією з симпато-адреналиновими пароксизмами, органічний емоційно-лабільний розлад., остеохондроз шийного відділення хребта, вертеброгенна цервікалгія. Зазначав, що маючи зазначені діагнози, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-невропатолога та потребує постійного лікування. Для підтримання свого здоров`я постійно приймає медичні препарати, які призначають лікарі, вартість яких становить від 2 000,00 до 2 500,00 грн. Відповідач вказував, що за станом здоров`я він не працює, його основним доходом є пенсія по інвалідності, розмір якої становить 7 373,75 грн. щомісяця.
 Крім того, зазначав, що має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого він сплачує аліменти за рішенням суду у розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Також стверджував, що має у приватній власності однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він зареєстрований та проживає. Щомісячно він несе витрати на утримання свого житла, розмір яких складає 2 000,00 грн., а також має борги за комунальні послуги, оскільки йому не вистачає коштів на їх оплату. Звертав увагу, що потребує коштів на харчування, одяг, взуття, предмети першої необхідності. Зазначав, що не відмовляється від сплати аліментів на утримання дочки, проте фінансової можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу немає, та згоден сплачувати аліменти у мінімальному розмірі (а.с. 24-28).
Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць (а.с. 67-73).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 01 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у мінімальному гарантованому розмірі - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову і до досягнення нею повноліття (а.с. 77-81).
На обґрунтування скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, які суд визнав встановленими, допущена невідповідність висновків, викладеним у оскаржуваному рішенні. Не погоджується з оскаржуваним рішенням, оскільки вже сплачує аліменти на іншу малолітню дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року (провадження №22-ц/824/7136/2022) у розмірі 1/5 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Посилався на обставини, які були викладені у відзиві на позовну заяву. Також зазначав, що позивач має достатні фінансові можливості для забезпечення їхньої спільної доньки, оскільки вона не має таких тяжких проблем зі здоров`ям. Вказував, що позивач працює, отримує заробітну плату та має у приватній власності двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , проте будь-яких довідок про розмір своєї заробітної плати не надала, судом її матеріальний стан не досліджувався. Враховуючи викладене, погоджується сплачувати аліменти на доньку у розмірі 1 416,50 грн. на місяць із розрахунку 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (2 833,00 грн. для дитини від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року) (а.с. 77-81).
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, про розгляд справи апеляційним судом, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), сторони були сповіщені належним чином, про що у справі є докази.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.
 
Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції брав до уваги рівність обов`язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, нормальний стан здоров`я дитини та стан здоров`я відповідача, матеріальне становище дитини та відповідача, який має дохід у виді пенсії по інвалідності, та є платником аліментів на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, суд враховував, що сума пенсії, яку буде отримувати відповідач після сплати аліментів на утримання двох дітей, становитиме 4 424,25 грн., що перевищує розмір прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць, в тому числі для осіб, які втратили працездатність, зазначеного у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Батько зобов`язаний забезпечити достатній та гармонійний розвиток дитини в межах своїх можливостей, а не в розмірі аліментів, який дорівнює законодавчо визначеному їх мінімуму. Сплата житлово-комунальних послуг відповідачем також не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї дитини.
Колегія суддів погодилася з таким висновком суду виходячи з наступного.
 
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 109 від 01 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 ( а.с. 4).
ІНФОРМАЦІЯ_3  у сторін народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 90 (а.с. 5).
У позові зазначено, що дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. 
Як вбачається із Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 530 від  15 серпня 2023, зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , позивача у справі, та доньки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 6). 
Факт проживання дитини з позивачем не заперечується та не спростовується відповідачем.
 
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина
Частина 1 статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.
Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до вимог  ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі   доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, посилався на те, що він є інвалідом 2 групи, за станом здоров`я не працює, його основним доходом є пенсія по інвалідності, розмір якої становить 7 373,75 грн. Вказував, що він потребує постійного лікування, крім того, має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого він сплачує аліменти за рішенням суду у розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Також зазначав, що має борги за комунальні послуги, оскільки йому не вистачає коштів на їх оплату.
На підтвердження вказаного, відповідачем до відзиву було долучено довідку про доходи № 4766437835751712 від 01 вересня 2023 року, видану пенсіонеру ОСОБА_1 в тому, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київській області і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за серпень 2023 року становить 7 373,75 грн. ( а.с. 30).
З трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , вбачається, що позивач працював у період з 04 квітня 2016 року по 10 жовтня 2016 року на посаді директора ПП «Кондор торг ЛТД», був звільнений за власним бажанням згідно зі статтею 38 КЗпП України. Інші записи про місце роботи відповідача з жовтня 2016 року відсутні (а.с. 36-38).
Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 0415469 від 04 вересня 2012 року ОСОБА_1 з 04 вересня 2012 року встановлена друга група інвалідності довічно. За висновком про умови та характер праці позивач може працювати в спеціально створених умовах (а.с. 34).
Відповідно до експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС № 279 від 22 травня 2012 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: ранній ЦАС з вираж. вестибуло-координаційними порушеннями, правобічною пірамідною недостатністю, вираж. вегетативною дисфункцією, частими симпато-адреналовими кризами, церебрастенічним с-мом. ХНМК в ВББ. Органічно-лабільними розладами. Висновок: захворювання, зв`язані з впливом наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.32).
Також відповідачем було надано копію консультативного висновку лікаря невролога від 01 вересня 2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 встановлені діагнози: дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. з вираженими вестибулокоординаторними порушеннями у вигляді центральної вестибулярної дисфункції тяжкої Ш ст., правобічною пірамідною симптоматикою, вегетативною дисфункцією з симпато-адреналовими пароксизмами. Органічний емоційно-лабільний розлад. Остеохандроз шийного відділу хребта. Вертеброгенна цервікалгія. Відповідачу надано рекомендації: спостереження у невропатолога; періодичні курси відновлювального лікування; під час загострення захворювання вимагає догляду та спостереження; Біфрен 1 таб. 2 рази на добу 1 місяць, нейроцетін 100 мл. по 1 л. 2 рази на добу  (а.с. 33).
З копії витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 1980, вбачається, що ОСОБА_1 в період з 04 квітня 2012 року по 17 квітня 2012 року перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини» з діагнозом: дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. з вираженими вестибулокоординаторними порушеннями у вигляді центральної вестибулярної дисфункції тяжкої Ш ст., правобічною пірамідною симптоматикою, вегетативною дисфункцією з симпато-адреналовими пароксизмами. Органічний емоційно-лабільний розлад. Остеохандроз шийного відділу хребта. Вертеброгенна цервікалгія ( а.с. 31).
Наданими копіями квитанцій про нараховані житлово-комунальні послуги підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_1 за липень 2023 року нараховано житлово-комунальних послуг на загальну суму 761,62 грн. Також в наданих квитанціях зазначені борги за житлово-комунальні послуги за минулі періоди ( а.с. 39-41).
Постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року у цивільній справі № 377/35/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на дитину, зменшено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 за судовим наказом, виданим Славутицьким міським судом Київської області 22 грудня 2021 року (справа № 377/805/21, провадження №2-н/377/128/21), на малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частин з усіх видів його доходу (заробітку) до 1/5 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 42-44).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року, яка набрала законної сили 08 лютого 2023 року, у цивільній справі № 377/35/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на дитину, заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року задоволено та ухвалено виправити описку в постанові Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року та вважати написаним правильно по батькові позивача « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 » ( а.с. 45).
Крім того, до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 долучив фотокопію рахунку за послуги з управління багатоквартирним будинком за вересень 2023 року,  рахунку за водопостачання та водовідведення за вересень 2023 року, рахунок за послуги з постачання теплової енергії а гарячої води (а.с. 82-84).
Разом з тим, колегія суддів не приймає додані до апеляційної скарги нові докази, оскільки такі докази у суд першої інстанції не подавалися відповідачем, вони не були предметом дослідження суду першої інстанції та відповідач із будь-якими заявами щодо доручення до справи вказаних доказів не звертався, а також не обґрунтував та не надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів вважає перевірила та відхилила доводи апеляційної скарги про те, що відповідач сплачує аліменти на іншу малолітню дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/5 з усіх видів доходів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, так як зазначене не звільняє відповідача від обов`язку, як батька, утримувати свою доньку ОСОБА_5 , оскільки остання також потребує матеріального забезпечення.
Також, апелянт зазначає, що за станом здоров`я він не працює та не має змоги працювати, оскільки постійно знаходиться на лікуванні чи на обстеженні, постійно приймає медичні препарати.
 Колегія суддів звертає увагу, що з довідки до акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 0415469 від 04 вересня 2012 року вбачається, що позивач може працювати в спеціально створених умовах. Поряд з цим, згідно записів в трудовій книжці відповідач ОСОБА_1 працював до 2016 року у т.ч. директором товариства. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, матеріали справи не містять. 
Права громадян, у тому числі людей з інвалідністю, на працю закріплені у ст. 43 Конституції України, у якій, зокрема, визначено, що «кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується". Будь-яка людина, що має будь-яку групу інвалідності, має право на працю. Крім того, державна служба зайнятості відповідно до законів України «Про зайнятість населення» та «Про основи соціальної захищеності людей з інвалідністю в Україні» сприяє трудовій реабілітації та працевлаштуванню громадян з інвалідністю з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) на вільні та новостворені або пристосовані для них робочі місця, заявлені підприємствами. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 згідно зі статтею 172 КЗпП, за його бажанням, може встановлюватися режим роботи на умовах неповного робочого дня (неповного робочого тижня) та пільгові умови праці.
Проте, доказів звернення відповідача до Державного центру зайнятості з повідомленням про бажання працювати та (або) повідомлення Державного центру зайнятості про відсутність роботи, яку б мав можливість виконувати відповідач, матеріали справи не містять. Таким чином, колегія суддів відхиляє зазначені доводи апелянта.
Крім того, відповідач надав до суду довідку з Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про те, що він отримує лише пенсію і тому перебуває у скрутному матеріальному становищі, проте зазначена довідка свідчить лише про отримання позивачем пенсії по інвалідності, але суду не було надано відомостей про всі види доходів (прибутку) відповідача, зокрема, довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 та ОК-7, а також інформації (витяг, довідка) про доходи з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, які містять дані щодо суми всіх доходів фізичної особи за відповідний період.
Також не підтвердженими є доводи апеляційної скарги, що відповідач витрачає на лікування щомісяця близько 2 000,00 грн., оскільки останнім до суду не надано доказів щодо придбання медичних препаратів чи проходження лікування, зокрема відповідних квитанцій (чеків).
Крім того, наявність боргів за житлово-комунальними послугами внаслідок несплати відповідачем не свідчить про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки сплата житлово-комунальних послуг відповідачем не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї дитини.
Посилання апелянта на те, що позивач має кращі фінансові можливості, працює, отримує заробітну плату, має у приватній власності квартиру, проте не надала до суду довідок про розмір своєї заробітної плати, та судом першої інстанції її матеріальний стан не досліджувався, не заслуговують на увагу, оскільки обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідач має фінансову спроможність сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16 серпня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. 
Визначивши такий розмір стягуваних аліментів, районний суд врахував положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», якою установлено у 2023 році прожитковий мінімум в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року - 2 833 гривень, гарантований мінімальний розмір аліментів на одну дитину та передбачений законодавством обов`язок обох батьків утримувати дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, судом першої інстанції враховано, що сума пенсії, яку буде отримувати відповідач після сплати аліментів на утримання двох дітей, становитиме 4 424,25 грн., що перевищує розмір прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць, зазначеного у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». 
Інші доводи апелянта цих висновків суду не спростовують, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -
 
                                               п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Славутицького міського суду Київської області від 20 жовтня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          В.М. Ратнікова

І.М. Рейнарт