П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/11750/23	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року (суддя Стефанов С.О., м. Одеса, повний текст рішення складений 21.08.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
23 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області в якому просив:
1. Визнати противоправними дії Головного управління щодо:
- самостійної відміни прийнятого ним до виконання Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", в 2020 році для виплати доплати до пенсій у розмірі 14624,40 грн., встановленої перерахунком пенсії позивача на виконання рішення суду у справі №420/4480/19, та зміни цього порядку на механізм виплати пенсій за минулий період для внутрішньо переміщених осіб, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року №1165 "Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та проживають на контрольованій Україною території";
- відмови у проведенні перерахунку доплати до пенсії за 2016 і 2017 роки у розмірі 14624,40 грн. для визначення частини втрати позивачем доходів за несвоєчасно виплаченої цієї суми за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки, що передбачено частиною 2 статті 55 Закону 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
2. Зобов`язати Головне управління:
- поновити виплату нарахованої доплати до пенсії позивача у сумі 14624,40 грн., визначеної перерахунком пенсії позивача на виконання рішення суду у справі №420/4480/19 в 2020 році, за Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 "Питання погашення заборгованості за рішенням суду";
- провести, на виконання вимог статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", перерахунок суми доплати до пенсії у розмірі 14624,40 грн. за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки для визначення суми компенсації втрати частини доходу із-за несвоєчасної її виплати та забезпечити виплату визначеної цим перерахунком суми втрати частини доходу єдиним платежем.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення суду, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.
На думку апелянта, виплата із заборгованості, що утворилася у зв`язку із перерахунком його пенсії на підставі рішення суду, повинна бути виплачена йому згідно Постанови №649, а ні Постанови №1165, дії якої на позивача не розповсюджуються. У зв`язку з чим апелянт також звернув увагу, що Постанова №11645 прийнята Кабінетом Міністрів України 10 листопада 2021 року, а рішення суду щодо виплати боргу у розмірі 14624,40 грн. набрало законної сили у квітні 2020 року.
Обґрунтовуючи порушення судом норм процесуального права, апелянт звернув увагу на те, що справа була розглянута судом по за межами строку, встановленого статтею 258 КАС України. Крім того, суд у рішенні не надав відповіді на вимогу позивача щодо визначення частини втраченого доходу внаслідок несвоєчасної виплати нарахованої доплати до пенсії.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законам України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року по справі №420/4480/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення;
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, станом на 01 січня 2018 року, з урахуванням 90 % від сум грошового забезпечення;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 90 % сум грошового забезпечення із посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавки за вислугу років та щомісячних доплат за оперативно-розшукову діяльність 50 %, за особливо важливі завдання 50 % та премії 93,9 %, з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року, станом на 01 січня 2018 року, та здійснити виплату пенсії з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року з урахуванням вже виплачених сум.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року по справі №420/4480/19 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задоволено частково:
- рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року – скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та про обов`язок провести перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року з урахуванням щомісячних доплат за оперативно-розшукову діяльність в розмірі 50 %, за особливо важливі завдання в розмірі 50 % та премії в розмірі 93,9%, станом на 01 січня 2018 року та здійснити відповідні виплати;
- відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні наведених вимог.
Головним управлінням на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 року по справі 420/4480/19 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року в розмірі 90 % грошового забезпечення на підставі довідки від 26.03.2018 року №30077913.
Сума доплати за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року з урахуванням фактично виплачених сум склала 14624,40 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.
Листом від 11.06.2020 №4756-4605/С-02/8-1500/20 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило ОСОБА_1 , що нарахована доплата пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 14624,40 грн. підлягає виплаті згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", якою установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені обов`язки з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансується з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією постановою (копія розрахунку на доплату додається)". Отже порядок виплати нарахованої доплати на той період визначений діючим законодавством, він врахований Головним управлінням та прийнятий до виконання.
Листом від 23.01.2023 року №1397-510/0-02/8-1500/23 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.2021 року №1165 "Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території", Головним управлінням було нараховано доплату за попередні періоди у розмірі 530,00 грн. 23.11.2022 та у розмірі 2,18 грн. 22.12.2022 року".
З листа Головного управління від 23.03.2023 року №6305-5465/0-02/8-1500/23 ОСОБА_1 дізнався, що на підставі Постанови №1165 пенсійним органом було проведено зміну діючого Порядку виконання рішення суду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду".
Не погодившись із застосуванням пенсійним органом при виплаті заборгованості Постанови №1165, а не Постанови №649, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що станом на 20.04.2023 року Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду за датою набрання ними законної сили по 08.07.2020 року в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. 

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.
Водночас, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
У статті 1, частині першій статті 2 Конституції України встановлено, що Україна проголошена суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію.
Відповідно до частини другої статті 3 Основного Закону України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із положеннями статті 129 Конституції України однією із основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Зазначені норми Основного Закону України знайшли свої відображення у процесуальному законодавстві, зокрема у статті 14 КАС України, відповідно до приписів якої, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
На реалізацію положень статті 129-1 Конституції України, Верховною Радою України прийнято, зокрема, закони України "Про виконавче провадження" та "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"
Механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету визначав Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою КМУ від 22 серпня 2018 р. №649.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законам України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Головним управлінням на підставі рішення Одеського: окружного адміністративного суду від 25.02.2020 по справі №420/4480/19, зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020, було 05.05.2020 проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2016 до 31.12.2017 у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення. Нарахована доплата пенсії в сумі 14624,40 грн. підлягала виплаті згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.
Позивача було повідомлено, що інформація про виконання рішення по справі №420/4480/19 Головним управлінням внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Виплата суми пенсії буде здійснена після надходження коштів з Пенсійного фонду України після виділення коштів в межах наявних бюджетних призначень на цю мету.
В подальшому ОСОБА_1 було повідомлено, що згадано доплата пенсії обліковується в ГУ ПФУ в Одеській області та підлягає виплаті на умовах Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165.
Колегія суддів не вбачає протиправності дій пенсійного органу та вважає безпідставними вимоги позивача про зобов`язання пенсійного органу оновити виплату нарахованої доплати до пенсії за Порядком №649, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 у справі №640/5248/19 визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 змінено шляхом викладення пункту 2 його резолютивної частини у наступній редакції:
"Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду."
Постановою Верховного Суду від 26.05.2021 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019, з урахуванням внесених апеляційним судом змін, та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19 залишено без змін.
Таким чином рішення у справі №640/5248/19, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", набрало законної сили.
Відповідно до частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, підстав для застосування відповідачем визначеного вказаною постановою порядку виконання судового рішення у даній справі немає.
З приводу позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести, на виконання вимог статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", перерахунок суми доплати до пенсії у розмірі 14624,40 грн. за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки для визначення суми компенсації втрати частини доходу із-за несвоєчасної її виплати та забезпечити виплату визначеної цим перерахунком суми втрати частини доходу єдиним платежем, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-III) від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно положень статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону №2050-III).
Статтею 3 Закону №2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно положень статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Верховний Суд у постановах від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 24.01.2023 у справі №200/10176/19-а, дійшов наступного висновку: "основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу."
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає передчасними позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму втрати частини доходу єдиним платежем за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки, оскільки основну суму доходу (доплати пенсії) йому ще не було виплачено.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині також задоволенню не підлягають,
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Підсумовуючи все вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 , проте з мотивів, наведених у цій постанові.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновків, що вони не містять належних, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували висновки суду про відсутність підстав для задоволення його позовних вимог, чи давали б підстави вважати інакше. Проте, мотивувальна частина оскаржуваного рішення підлягає зміні.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року змінити в його мотивувальній частині, виклавши її в редакції, наведеній у цій постанові.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                М.П.Коваль

Суддя                                                                                Ю.В.Осіпов