У Х В А Л А
08 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 369/4230/21
провадження № 61-15795ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М. 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення                     Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року                 та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року в справі                          за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2021 року ТОВ «Вердикт Каптал» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 124 606,12 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року позов задоволено, стягнено з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість в сумі 124 606,12 грн, яка складається з 3% річних в сумі 105 583,79 грн та пені в розмірі 19 022,33 грн. З кожного з відповідачів стягнено судовий збір в сумі 1 135,00 грн та витрати на правничу допомогу                                                          в розмірі 10 000,00 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року змінено рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року, виклавши резолютивну частину в такій редакції: «…Позов задовольнити частково та стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» з ОСОБА_1 заборгованість в сумі                                       105 583 (сто п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн 79 коп та судовий збір в сумі                 1 759 грн 75 коп».
06 листопада 2023 року представник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав за допомогою системи «Електронний суд» до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення  Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Оскаржувана постанова проголошена 06 жовтня 2023 року, касаційна скарга подана 06 листопада 2023 року (понеділок), тобто в межах строку на касаційне оскарження.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів                      у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Справа № 369/4230/21 є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                              є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
За частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Надавши оцінку доводам касаційної скарги, оскаржуваним судовим рішенням, суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Підставою касаційного оскарження рішення  Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року  ОСОБА_1 вказує на неврахування судами правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц, 29 серпня 2022 року у справі № 461/5209/19, від 14 грудня 2022 року у справ № 757/5240/16-ц, від 21 грудня 2022 року у справі № 456/2541/19, від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18  (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також скаржник посилається на те, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Крім того, ОСОБА_1 переконаний, що суд розглянув справу за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце слухання справи. У такий спосіб відповідач обґрунтовує підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
Разом з касаційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року, в обґрунтування якого посилається на те, що стягнута сума коштів є неспівмірно великою для відповідача, судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень були допущені численні порушення, не застосовані необхідні норми матеріального та процесуального права, а також у разі стягнення у відповідача буде відсутня можливість для зворотного стягнення коштів з позивача.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 436 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.
Зазначаючи мотиви зупинення виконання оскаржуваної постанови, скаржник не надає на їх підтвердження належних та допустимих доказів (копії постанови про відкриття виконавчого провадження тощо). Оскільки клопотання не обґрунтоване належним чином, то у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення  Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року.
Витребувати з Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріали цивільної справи № 369/4230/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року до закінчення касаційного перегляду справи.
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко
А. С. Олійник
                                                                                                                      І. М. Фаловська