ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" січня 2024 р.           Справа№ 910/13845/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Козир Т.П. 
 
при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.
за участю представників сторін:
від позивача: Завада В.В. - адвокат
від відповідача: не з`явився 
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бредлін Прайм", м. Київ
на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023
у справі №   910/13845/22 (суддя Плотницька Н.Б.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісі Лінк Опт", м.   Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бредлін Прайм", м. Київ
про стягнення 466   239,33 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
13.12.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісі Лінк ОПТ" (далі - ТОВ "Дісі Лінк ОПТ", позивач) з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бренлін Прайм" (далі - ТОВ "Бренлін Прайм", відповідач)  про стягнення 466 239 грн 33 коп. заборгованості за договором поставки від 01.08.2018 № 01/08/2018-1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору поставки № 145791/1 від 01.12.2021 не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленого товару, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 353 798 грн 00 коп. Крім того, за неналежне виконання зобов`язань позивачем нараховано 35 379 грн 80 коп. штрафу, 7 883 грн 62 коп. 3% річних та 69 177 грн 91 коп. інфляційних нарахувань.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №      910/13845/22 позов задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з ТОВ "Бредлін Прайм" на користь ТОВ "Дісі Лінк Опт" заборгованість в розмірі 353   798,00 грн, 3 % річних в розмірі 7   883,62 грн, інфляційні втрати в розмірі 69   177,91 грн, штраф в розмірі 35   379,80 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6   993,59 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, поставив та передав відповідачу товар, а відповідач в порушення умов договору поставки № 145791/1 від 01.12.2021 належним чином не виконав зобов`язання з оплати поставленного товару, в зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 353 798,00 грн.
Крім того, враховуючи, що відповідачем порушено строки оплати  поставленої позивачем продукції судом визнано обґрунтованим нарахування позивачем 7 883 грн 62 коп. 3% річних за загальний період прострочення з 25.02.2022 по 08.12.2022, та 69 177 грн 91 коп. інфляційних втрат,      нарахованих за загальний період прострочення з 01.03.2022 по 31.10.2022, а також 35 379 грн 80 коп. штрафу відповідно до пункту 9.4. договору поставки № 145791/1 від 01.12.2021.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ "Бредлін Прайм" 10.04.2023 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №910/13845/22, прийняти нове рішення про відмову у позові в повному обсязі; судові витрати покласти на позивача.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на нез`ясування обставин, що мають значення для справи, та їх недоведеність, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, а також на порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Так, за твердженням скаржника, місцевий господарський суд невірно встановив обставини справи, не з`ясувавши на підставі належних та допустимих доказів той факт, чи були виставлені рахунки позивачем та чи були вони отримані і акцептовані відповідачем, суд першої інстанції не встановив, чи погодили сторони остаточну ціну товару, оскільки саме таку ціну мав би сплатити покупець постачальнику.
Разом з цим, судом першої інстанції не з`ясовано того факту чи мало місце з боку позивача прострочення як кредитора відповідно до правил частини 1 статті 613 Цивільного кодексу України, так як без отримання рахунків позивача відповідач об`єктивно позбавлений можливості послатися на такі рахунки в платіжних дорученнях, як того вимагає п. 7.3. Договору. У разі, якщо рахунки позивачем не виставлялися та не отримувалися відповідачем, зобов`язання відповідача по оплаті товару в силу частини 2 статті 613 Цивільного кодексу України має бути відстрочене на строк ненадання таких рахунків позивача на оплати товару. 
Також, враховуючи наявність прострочення кредитора, та як наслідок - надання відстрочення відповідачу щодо оплати товару на період прострочення кредитора в силу частини 2 статті 613 Цивільного кодексу України, відсутні підстави для стягнення з відповідача будь-якої неустойки (пені та штрафу) та 3 % річних та інфляційних втрат.
Крім того апелянт зазначив, що вирішуючи по суті позовні вимоги про стягнення з покупця штрафу у розмірі 10% вартості товару, суд першої інстанції мав би застосувати положення Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", частину 2 статті 343 Господарського кодексу України та п. 9.3. Договору поставки, які є підставою у відмові в задоволенні частини позовних вимог щодо стягнення штрафу, оскільки в даному випадку позивач мав би право вимагати стягнення саме пені, розмір якої не мав би перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, а не штрафу, який помилково застосовано судом першої інстанції.
Також скаржником в апеляційній скарзі було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що повний текст оскаржуваного рішення від 09.03.2023 було отримано скаржником 27.03.2023, що підтверджується матеріалами апеляційної скарги та матеріалами справи.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2023 справу №    910/13845/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Козир Т.П., Коробенко Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №    910/13845/22.
Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бредлін Прайм" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №    910/13845/22 до надходження до суду матеріалів справи.
22.05.2023 матеріали справи №    910/13845/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Бредлін Прайм" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №    910/13845/22 задоволено, поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Бредлін Прайм" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №    910/13845/22, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бредлін Прайм" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №    910/13845/22, справу №    910/13845/22 призначено до розгляду на 11 липня 2023 року о 10 год. 00 хв.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. з 08.07.2023 по 14.07.2023 у відрядженні, та враховуючи приписи ст. 32 Господарського процесуального кодексу України щодо сталості складу суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2023 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бредлін Прайм" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №    910/13845/22 призначено на 05 вересня 2023 року о 10    год. 20 хв.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. у відпустці з 04.09.2023 по 08.09.2023 включно, судове засідання у призначений час не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бредлін Прайм" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №    910/13845/22 призначено на 12 жовтня 2023 року о 10    год. 20 хв.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. та судді Козир Т.П. у відрядженні з 07.10.2023 по 14.10.2023, судове засідання у призначений час не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бредлін Прайм" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №    910/13845/22 призначено на 02 листопада 2023 року о 10 год. 40 хв.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 оголошено перерву у справі №    910/13845/22 до 11 год. 45 хв. 07.12.2023.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. у відпустці з 04.12.2023 по 07.12.2023 включно, судове засідання у призначений час не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бредлін Прайм" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №    910/13845/22 призначено на 18 січня 2024 року об 11    год. 45 хв.
Позиції учасників справи.
09.06.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ "Дісі Лінк ОПТ" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін.
Заперечуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач в свої апеляційній скарзі стверджуючи, що ціна на товар не є погодженою цитує не повну редакцію п. 1.3. Договору.
Проте, відповідно до п. 1.3. Договору, погодження покупцем найменування асортименту (номенклатури), кількості та вартості товару, що входить у партію, здійснюється шляхом сплати покупцем відповідного рахунку-фактури складеного постачальником та наданого покупцю, або прийняття покупцем товарів, що входять у партію, згідно видаткової (товарної) накладної, або вчинення покупцем будь-яких інших дій спрямованих на погодження переліку товару та його ціни (листування з використанням електронної пошти, оформлення замовлення в електронному вигляді, тощо).
Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.
Разом з цим позивач зазначив, що стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу не суперечить законодавству України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України штраф є формою неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Явка представників сторін.
Представник відповідача у судове засідання 18.01.2024 явку повноважних представників не забезпечив,про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.
За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).
Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників відповідача.
Представник позивача у судове засідання 18.01.2024 з`явився, проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, оскаржуване рішення місцевого господарського суду просив залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Як убачається з матеріалів справи, 01.12.2021 між ТОВ "Дісі Лінк ОПТ" (постачальник) та ТОВ "Бредлін Прайм" (покупець) укладено договір поставки № 01/08/2018-1, відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар (товари), а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити товар (товари) відповідно до умов цього договору.
Відповідно до пункту 1.2. договору поставка товару здійснюється партіями. Найменування, асортимент (номенклатура), кількість та вартість товару що входить у партію, зазначається у рахунку-фактурі постачальника.
Погодження покупцем найменування, асортименту (номенклатури), кількості та вартості товару що входить у партію, здійснюється шляхом сплати покупцем відповідного рахунка-фактури складеного постачальником та наданого покупцю, або прийняття покупцем товарів, що входять у партію, згідно видаткової (товарної) накладної, або вчинення покупцем будь-яких інших дій спрямованих на погодження переліку товару та його ціни (листування з використанням електронної пошти, оформлення замовлення в електронному вигляді тощо) (п. 1.3. Договору).
Згідно з пунктом 2.1 договору поставка товарів здійснюється згідно ІНКОТЕРМС 2010 на умовах ЕХW - склад постачальника (м. Харків, Салтівське шосе, 43) або на умовах СРТ - склад, вказаний покупцем (Київська обл., с. Погреби, вул. Промислова, 12)у.
Пунктом 4.2 договору передача товару від постачальника покупцю здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що поставляється, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Дата, зазначена покупцем у видатковій накладній, є датою поставки товару постачальником.
За умовами пунктів 6.1 договору ціни на товари, що постачаються відповідно до умов цього договору, зазначаються у рахунку-фактурі (ах) постачальника та видатковій накладній. Ціна, зазначена у рахунку-фактурі та видатковій накладній, є остаточною та зміні не підлягає.
Згідно з пунктом 7.1 договору покупець здійснює оплату згідно видаткових документів шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів за дати отримання відповідної партії товару.
У пункті 7.2 договору сторони передбачили, що оплата здійснюється шляхом безготівкового переказу покупцем відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у реквізитах постачальника в цьому договорі. Товар вважається оплаченим після надходження відповідної суми грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника зазначений у відповідному рахунку-фактурі Постачальника або в розділі 14 цього договору.
За змістом пункту 12.1 договору цей договір діє до 31 грудня 2022 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором.
На виконання умов укладеного договору поставки від 01.08.2018 № 01/08/2018-1 позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято передбачений договором товар на загальну суму 353   798 грн 00 коп., що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін видатковими накладними від 25.01.2022 № 898 на суму 6   660 грн 00 коп., від 03.02.2022 № 111112 на суму 19   150 грн 00 коп., від 07.02.2022 № 111113 на суму 104   068 грн 00 коп., від 08.02.2022 № 1529 на суму 34   948 грн 00 коп., від 09.02.2022 № 1588 на суму 27   000 грн 00 коп., від 10.02.2022 № 1639  на суму 15   080 грн 00 коп., від 11.02.2022 № 1686 на суму 28   150 грн 00 коп., від 14.02.2022 № 1754 на суму 10   250 грн 00 коп., від 15.02.2022 № 1797 на суму 101   415 грн 00 коп. та, від 15.02.2022 № 1830 на суму 7   077 грн 00 коп., копії яких наявні в матеріалах справи.
Спір між сторонами даної справи виник у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язків з оплати поставленого позивачем товару та наявністю підстав для стягнення з відповідача штрафу, 3% річних та інфляційних втрат. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Укладений між позивачем та відповідачем договір  за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.
Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Як правильно встановлено місцевим господарським судом та перевірено апеляційним господарським судом, на виконання умов укладеного договору поставки від 01.08.2018 № 01/08/2018-1 позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято передбачений договором товар на загальну суму 353 798 грн 00 коп., що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін видатковими накладними від 25.01.2022 № 898 на суму 6   660 грн 00 коп., від 03.02.2022 № 111112 на суму 19   150 грн 00 коп., від 07.02.2022 № 111113 на суму 104   068 грн 00 коп., від 08.02.2022 № 1529 на суму 34   948 грн 00 коп., від 09.02.2022 № 1588 на суму 27   000 грн 00 коп., від 10.02.2022 № 1639  на суму 15   080 грн 00 коп., від 11.02.2022 № 1686 на суму 28   150 грн 00 коп., від 14.02.2022 № 1754 на суму 10   250 грн 00 коп., від 15.02.2022 № 1797 на суму 101   415 грн 00 коп. та, від 15.02.2022 № 1830 на суму 7   077 грн 00 коп., копії яких наявні в матеріалах справи.
Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що відповідач в порушення умов договору поставки від 01.08.2018 №01/08/2018-1 та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару на наданих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 353 798 грн 00 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів оплати товару на суму 353 798 грн 00 коп.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача направлено вимогу щодо сплати заборгованості в сумі 1 259 198 грн 43 коп. № 14/21 від 13.12.2021. Проте зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару за договором поставки від 01.08.2018 № 01/08/2018-1, та факту наявності заборгованості у розмірі 353 798 грн 00 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягали задоволенню у повному обсязі.
Твердженням апелянта про не погодження ціни на товар у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи рахунків-фактур у відповідності до п. 1.3. Договору, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє з огляду на таке. 
Відповідно до п. 1.3. Договору погодження покупцем найменування, асортименту (номенклатури), кількості та вартості товару що входить у партію, здійснюється шляхом сплати покупцем відповідного рахунка-фактури складеного постачальником та наданого покупцю, або прийняття покупцем товарів, що входять у партію, згідно видаткової (товарної) накладної, або вчинення покупцем будь-яких інших дій спрямованих на погодження переліку товару та його ціни (листування з використанням електронної пошти, оформлення замовлення в електронному вигляді тощо).
Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прийняття відповідачем передбаченого договором товару на загальну суму 353 798 грн 00 коп., що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін видатковими накладними, колегія суддів дійшла висновку про погодження відповідачем асортименту (номенклатури), кількості та вартості товару шлях підписання відповідних видаткових накладних. 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просив місцевий господарський суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 35 379 грн 80 коп., 7 883 грн 62 коп. 3% річних, нарахованих за загальний період прострочення з 25.02.2022 по 08.12.2022, а також 69 177 грн 91 коп. інфляційних втрат, нарахованих за загальний період прострочення з 01.03.2022 по 31.10.2022.
У разі прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, підлягають стягненню річні відсотки відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.    
З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України    боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).
Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 9.4. договору сторонами погоджено, що за прострочення оплати товару понад 10 (десять) календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми заборгованості.
Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України та застосування відповідальності відповідно до умов пункту 9.4. договору.
Колегія суддів, перевіривши розрахунок штрафу, 3% річних та інфляційних втрат здійснений місцевим господарським судом, дійшла висновку про його обґрунтованість в частині стягнення з відповідача штрафу у загальній сумі 35 379 грн 80 коп., 7 883 грн 62 коп. 3% річних, нарахованих за загальний період прострочення з 25.02.2022 по 08.12.2022, та 69 177 грн 91 коп. інфляційних втрат, нарахованих за загальний період прострочення з 01.03.2022 по 31.10.2022.
Твердження апелянта про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафу, оскільки п. 9.3. Договору передбачено, що у разі порушення покупцем строку оплати партії товару, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день порушення строку оплати товару, колегія суддів відхиляє оскільки умовами договору, а саме п. 9.4., передбачено, що за прострочення оплати товару понад 10 (десять) календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми заборгованості.
У зв`язку з наведеним, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача відсутні.
Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття постанови у даній справі.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №910/13845/22 ухвалене у відповідності до норм чинного законодавства, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Судові витрати.
Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бредлін Прайм" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №910/13845/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №910/13845/22 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/13845/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кравчука Г.А. з 22.01.2024 по 05.02.2024 повний текст постанови складено 07.02.2024.

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                Т.П. Козир