Справа № 131/1493/23
Провадження № 22-ц/801/456/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шелюховський М. В.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року	Справа № 131/1493/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,
розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія  «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.12.2023 року, ухвалене у складі судді Шелюховського М.В. в приміщенні суду в м. Іллінці, -
в с т а н о в и в :

27.11.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом (вх. № 5114/23) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якому просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості у загальному розмірі 109690,15 грн, з яких: 
- за договором № 2438875 в розмірі 50820,15 грн, 
- за договором № 3442408589/738565 в розмірі 12000,00 грн, 
- за договором позики № 0961661581 в розмірі 34870,00 грн., 
- за договором № 3442408589/476716 в розмірі 12000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 5.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі – ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2438875 із кредитним лімітом 15000,00 грн, строком кредитування 30 днів. 
В подальшому, у зв`язку із укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договору факторингу від 05.05.2023  року № 05052023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за  кредитним  договором № 2438875 від 5.10.2021 року.
У зв`язку із тим, що відповідач грошові зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконала у неї виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 2438875 від 5.10.2021 року, на загальну суму 50820.15 грн, з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 35820,15 грн. – сума заборгованості за процентами.
Також, 6.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі - ТОВ «КУ «ЄКГ») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3442408589/738565 із кредитним лімітом 3000,00 грн, строком кредитування 30 днів. 
В подальшому, у зв`язку із укладеним між ТОВ «КУ «ЄКГ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договору факторингу від 19.04.2022 року № 19042022-Є ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за  кредитним  договором № 3442408589/738563 від 6.10.2021 року.
У зв`язку із тим, що відповідач грошові зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконала у неї виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором 3442408589/738565 від 6.10.2021 року, на загальну суму 12000,00 грн, з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн – сума заборгованості за відсотками.
Крім того, 6.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» (далі - ТОВ «Гоуфінгоу») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3442408589/476716 із кредитним лімітом 3000,00 грн, строком кредитування 30 днів. 
В подальшому, у зв`язку із укладеним між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договору факторингу від 19.04.2022  року № 19042022-Г ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року.
У зв`язку із тим, що відповідач грошові зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконала у неї виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором 3442408589/476716  від 6.10.2021   року, на загальну суму 12000,00 грн, з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн – сума заборгованості за відсотками.
Окрім того, 8.10.2021  року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі - ТОВ «Інфінанс») та ОСОБА_1  був укладений договір позики № 0961661581 із кредитним лімітом 4000,00 грн, строком кредитування 28 днів. 
В подальшому, у зв`язку із укладеним між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договору факторингу від 24.11.2022  року  № 24/11-22/2 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 0961661581 від 8.10.2021 року.
У зв`язку із тим, що відповідач грошові зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконала у неї виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 0961661581 на загальну суму 34870,00 грн, з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30870,00 грн – сума заборгованості за відсотками.
Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.12.2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості у загальному розмірі 109690,15 грн, з яких: за кредитним договором № 2438875 в розмірі 50820,15 грн, за кредитним договором № 3442408589/738565 в розмірі 12000,00 грн, за договором позики № 0961661581 в розмірі 34870,00 грн., за кредитним договором № 3442408589/476716 в розмірі 12000,00 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір у розмірі  2681,00 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх. № 487 від 16.01.2024 року), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не доведено позовні вимоги, а саме : факту укладання відповідачем кредитних договорів, ненадано первинні бухгалтерські документи існування заборгованості та її розміру, підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу (виписку по рахункам).
Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем нараховано проценти після закінчення строку кредитування, що є незаконним та суперечить практиці Верховного Суду України, викладеній в постанові від 8.06.2016 року по справі № 6-330цс16. 
19.01.2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх. №655 від 22.01.2024 року) ТОВ «ФК «ЄАПБ», в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. 
ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.12.2023 року у справі з ціною позову 109690.15 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (302800 грн).
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 752/1839/19 (провадження № 61-976св20) та від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15-ц (провадження № 61-4848св19) вказано, що: «відповідно до частин першої та третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. За змістом статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції».
У справі встановлено наступні обставини.

Кредитний договір № 2438875 від 5.10.2021 року.
5.10.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2438875 із кредитним лімітом 15000,00 грн, із строком кредиту 30 днів, відсоткова ставка за користування кредитом за день 1,99 % річних /а. с. 11-17/.
5.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 05052023, у відповідності до змісту якого, до позивача перейшло право вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 , зазначене підтверджується також актом передачі реєстру боржників за договором факторингу № 05052023 від 5.05.2023 року, а також витягом з реєстру боржників /а. с. 21-25, 112/.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 2438875 від 5.10.2021 року за період часу з 5.05.2023 року по 31.10.2023 року у ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням нею зобов`язань щодо погашення боргу за вищевказаним договором виникла заборгованість на загальну суму 50820,15 грн, з яких: 15000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 35820,15 грн. – сума заборгованості за відсотками /а. с. 26, 101-105/.

Договір про надання фінансового кредиту № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року.
6.10.2021 року між ТОВ «КУ «ЄКГ» та ОСОБА_1 було укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 3442408589/738565 із кредитним лімітом 3000,00 грн та строком кредитування 30 днів /а. с. 32-33/.
Відповідно до інформаційної довідки від 26.10.2023 року вих № 3853/10, ТОВ «Платежі Онлайн» на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» проведена транзакція 6.10.2021 року про переказ коштів 3000 грн /а. с. 36, 103/.
19.04.2022 року між ТОВ «КУ «ЄКГ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 19042022-Є ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за  кредитним договором № 3442408589/738565 від 6.10.2021  року, зазначене підтверджується також актом прийому - передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року, а також витягом з реєстру боржників /а. с. 37-41, 121-123/.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року за період часу з 19.04.2022  року по 31.10.2023 року у ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням нею зобов`язань щодо погашення боргу за вищевказаним договором виникла заборгованість на загальну суму 12000,00 грн, з яких: 3000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. – сума заборгованості за відсотками /а. с. 42, 70, 104-105, 121-123/.

Договір про надання фінансового кредиту № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року.
6.10.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору № 3442408589/476716 із кредитним лімітом 3000,00 грн. та строком кредитування 30 днів /а. с. 62/.
Відповідно до інформаційної довідки від 26.10.2023 року вих № 3186/10, ТОВ «Платежі Онлайн» на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» проведена транзакція 6.10.2021 року про переказ коштів 3000 грн /а. с. 65, 109/
19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу від 19.04.2022  року  № 19042022-Г за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором факторингу № 19042022-Г /а. с. 66-67/, зазначене підтверджується також актом прийому - передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 /а. с. 68/, а також витягом з реєстру боржників /а. с. 66-69/.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3442408589/476716 від  6.10.2021 року за період часу з 19.04.2022  року по 31.10.2023 року у ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням нею зобов`язань щодо погашення боргу за вищевказаним договором виникла заборгованість на загальну суму 12000,00 (дванадцять тисяч  гривень 00 коп) грн з яких: 3000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. – сума заборгованості за відсотками /а. с. 42, 110-111/.

Договір позики № 0961661581 від 8.10.2021 року. 
8.10.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 0961661581/1 із кредитним лімітом 4000,00 грн., строком кредитування 28 днів /а. с. 49-50/.
Відповідно до квитанції за сплату № 113329139 від 8.10.2021 року здійснено переказ коштів на картку відповідача в сумі 4000,00 грн /а. с. 53, 106/.
24.11.2022 року ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 24/11-22/2 за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за  договором позики № 0961661581 від 8.10.2021 року /а. с. 54-55/, зазначене підтверджується також актом прийому - передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 року /а. с. 56/, а також витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 24.11.2022 року /а. с. 57/.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 0961661581 від 8.10.2021 року за період часу з 24.11.2022 року по 31.10.2023 року у ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням нею зобов`язань щодо погашення боргу за вищевказаним договором виникла заборгованість на загальну суму 34870,00 грн, з яких: 4000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 30870,00 грн. – сума заборгованості за відсотками /а. с. 58, 107-108/.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому наявні правові підстави для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 109690,15 грн, з яких: за кредитним договором № 2438875 в розмірі 50820,15 грн., за кредитним договором № 3442408589/738565 в розмірі 12000,00 грн, за договором позики № 0961661581 в розмірі 34870,00 грн, за кредитним договором № 3442408589/476716 в розмірі 12000,00 грн.
Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15).
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доведеність позовних вимог, розмір заборгованості, набуття новим кредитом права вимоги до боржника покладається процесуальним законом у справах цієї категорії на позивача.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України).
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що : 
-договір № 2438875 від 5.10.2021 року, між ТОВ «Лінеура Україна»;
-договір про надання фінансового кредиту № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року, між ТОВ «КУ «ЄКГ»;
-договір № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року, між ТОВ «Гоуфінгоу»;
-договір позики № 0961661581/1 від 8.10.2021 року, між ТОВ «Інфінанс»;
укладено з ОСОБА_1 в електронній формі шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором /а. с. 11-17 зворот; 32-33; 49; 62/.
Проте, суд першої інстанції задовольняючи позовну вимогу про стягнення заборгованості за договором № 2438875 від 5.10.2021 року не звернув увагу на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було надано суду доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема доказів здійснення переказу коштів відповідачу за договором (квитанцію, платіжну інструкцію, інформаційну довідку, виписку по рахунку, яка б підтверджувала про рух коштів), тому дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за даним договором в розмірі 50820,15 грн.
Також суд першої інстанції, задовольняючи позовну вимогу про стягнення заборгованості за договором позики № 0961661581 від 8.10.2021 року залишив поза увагою ту обставину, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» у позовній заяві просило стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 0961661581 від 8.10.2021 року, однак копію зазначеного договору позивачем суду не надано.
ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підтвердження позовних вимог було надано копію договору позики № 0961661581/1 від 8.10.2021 року, копію договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 року, копію витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року /а. с. 117-120/, згідно якого від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за договором позики № 0961661581 від 8.10.2021 року. Тобто надана позивачем копія договору позики (№ 0961661581/1 від 8.10.2021 року) та договір позики, за яким позивач набув право вимоги (№ 0961661581 від 8.10.2021 року) мають різний номер договору, тоді як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку також про доведеність вимог та наявність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за даним договором в розмірі 34870 грн.
Окрім цього, суд першої інстанції в резолютивній частині рішенні не зазначив всі складові заборгованості, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а вказав лише їх загальний розмір 109690,15 грн, з яких: за кредитним договором № 2438875 в розмірі 50820,15 грн., за кредитним договором № 3442408589/738565 в розмірі 12000,00 грн, за договором позики № 0961661581 в розмірі 34870,00 грн., за кредитним договором № 3442408589/476716 в розмірі 12000,00 грн. 
З огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права (пункт 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України) з ухваленням нового судового рішення про :
-відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача про стягнення заборгованості за договором № 2438875 від 5.10.2021 року та за договором позики № 0961661581 від 8.10.2021 року з підстав недоведеності позовних вимог;
-задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року та договором про надання фінансового кредиту № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року. 
Ухвалюючи нове судове рішення суд апеляційної інстанції зазнає наступне. 
Щодо договору про надання фінансового кредиту № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року.
Суд апеляційної інстанції враховує те, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано суду наступні докази : копію індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року /а. с. 32-33/; копію додатку № 1 до договору /а. с. 34/; копію інформації та контактні дані кредитодавця /а. с. 35/; копію інформаційної довідки від 26.10.2023 року № 3853/10 про перерахування коштів відповідачу /а. с. 36, 103/; копію договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року /а. с. 37-39/; копію акта прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року /а. с. 40/, копію витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року /а. с. 41/, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року за період з 19.04.2022 року по 31.10.2023 року /а. с. 42/, розрахунок за договором № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року за період з 6.10.2021 року по 18.01.2022 року /а. с. 104-105/, витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року /а. с. 121-124/, платіжне доручення № 18200 від 22.04.2022 року про плату за договором факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року /а. с. 128/.
Відповідачем не спростовано розмір заборгованості за договором № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року в сумі 12000,00 грн, з яких: 3000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. – сума заборгованості за відсотками, власного розрахунку не надано, клопотання про призначення судової експертизи не заявлено.
Позивач доведено укладання між ТОВ «КУ «ЄКГ» та ОСОБА_1 зазначеного договору, факт перерахунку коштів відповідачу за договором, наявність заборгованості та її розмір, набуття права вимоги до відповідача за договором, тому колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року в розмірі 12000,00 грн з яких: 3000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Щодо договору про надання фінансового кредиту № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року.
Суд апеляційної інстанції враховує те, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано суду наступні докази : копію індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року /а. с. 62/, копію додатку № 1 до договору /а. с. 63/, інформацію та контактні дані кредитодавця /а. с. 64/, копію інформаційної довідки від 26.10.2023 року № 3186/10 про перерахування коштів відповідачу /а.. с. 65, 109/, копію договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року /а. с. 66-67/, копію акта прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року /а. с. 68/, витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року /а. с. 69/, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року за період з 19.04.2022 року по 31.10.2023 року /а. с. 70/, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року за період з 6.10.2021 року по 18.04.2022 року /а. с. 110-111/, витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року /а. с. 117-120/, платіжне доручення № 18200 від 22.04.2022 року плата за договором факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року /а. с. 127/.
Відповідачем не спростовано розмір заборгованості за договором № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року в сумі 12000,00 грн, з яких: 3000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. – сума заборгованості за відсотками, власного розрахунку не надано, клопотання про призначення судової експертизи не заявлено.
Позивачем доведено укладання між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 договору, факт перерахунку коштів відповідачу за договором, наявність заборгованості та її розмір, набуття права вимоги до відповідача, тому колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року в розмірі 12000,00 грн з яких: 3000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. – сума заборгованості за відсотками. 
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем нараховано проценти після закінчення строку кредитування, що є незаконним та суперечить практиці Верховного Суду України, викладеній у постанові від 8.06.2016 року по справі № 6-330цс16, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки пунктом 4.3 договору № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року та пунктом 4.3 договору № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року передбачено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору проценти передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення. 
Відповідачем не спростовано надані позивачем розрахунки заборгованості, власного розрахунку не надано, клопотання про призначення судової експертизи не заявлено.
Посилання ОСОБА_1 на те, що у справі відсутній первинний документ, який підтверджує розмір заборгованості (виписки по рахунку) за кредитними договорами, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у справі наявні надані позивачем докази на підтвердження укладання зазначених договорів та переказ коштів відповідачу, зокрема : копія індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року /а. с. 32-33/; копія додатку № 1 до договору /а. с. 34/; копія інформаційної довідки від 26.10.2023 року № 3853/10 про перерахування коштів відповідачу /а. с. 36, 103/; копія індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року /а. с. 62/, копія додатку № 1 до договору /а. с. 63/; копія інформаційної довідки від 26.10.2023 року № 3186/10 про перерахування коштів відповідачу /а. с. 65, 109/.
Надані позивачем розрахунки заборгованості /а. с. 42, 70, 104-105, 110-111/ за договором про надання фінансового кредиту № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року та договором про надання фінансового кредиту № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року /а. с. 32-33, 62/ суд апеляційної інстанції вважає належними доказами в частині підтвердження розміру заборгованості по процентам.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Доказів того, що договір факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року, укладений між ТОВ «КУ «ЄКГ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», та договір факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року, укладений між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», визнані недійсними суду не надано, а тому колегія суддів вважає, що позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статус нового кредитора за договором про надання фінансового кредиту № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року, укладеного між ТОВ «КУ «ЄКГ» та ОСОБА_1 , та договором про надання фінансового кредиту № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року, укладеного між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 ..
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
При поданні позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачено судовий збір в сумі 2684 грн. (ціна позову 109690,15; задоволено судом апеляційної інстанції 24000, розрахунок 2684 (ставка судового збору сплачена за позовні вимоги) х 21,88 % (задоволена частина позовних вимог) = 587,26 грн). 
За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в сумі 4026 грн (розрахунок 4026 х 78,12 % (задоволена частина вимог апеляційної скарги) = 3145,11 грн).
Враховуючи зазначене, а також положення частини десятої статті 141 ЦПК України, з ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути на користь ОСОБА_1 різницю витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2557,85 грн (розрахунок 3145,11 - 587,26= 2557,85).
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.12.2023 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія  «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія  «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 356525014, заборгованість за договором № 3442408589/738565 від 6.10.2021 року в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень, з яких: 3000 (три тисячі) гривень – заборгованість за основною сумою боргу, 9000 (дев`ять тисяч) гривень – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія  «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 356525014, заборгованість за договором № 3442408589/476716 від 6.10.2021 року в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень, з яких: 3000 (три тисячі) гривень – заборгованість за основною сумою боргу, 9000 (дев`ять тисяч) гривень – заборгованість за відсотками.
В решті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія  «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 2438875 від 5.10.2021 року та договором позики № 0961661581 від 8.10.2021 року відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія  «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 356525014, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2557 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 85 копійок. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: В. В. Оніщук 
      
В. П. Рибчинський