Номер провадження: 22-ц/813/2243/24 
Справа № 504/3010/15-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О., 
за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 лютого 2021 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, ліквідатора банкрута ТОВ «Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Колос» арбітражного керуючого Дарієнко Віктора Дмитровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_3 ), про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, скасування свідоцтва про право колективної власності, -

                                         В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом.
У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на тваринницький комплекс в складі: забійний цех К; прибудова – к; склад мастил – Л; склад мастил – Л1; котельна – М; котельна – М1; дизельна – Н; вхід в підвал - вхпд; підвал – Нпд; ізолятор з амбулаторією та стаціонаром – И; огорожа – 5-6, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заява обґрунтована тим, що 05.02.2004 року позивачем було придбано у власників майнових паїв вищенаведений тваринницький комплекс, що підтверджується протоколом загальних зборів власників майнових паїв від 05.02.2004 року.
В подальшому при здійсненні інвентаризації майна позивачу стало відомо, що придбане ним майно увійшло в перелік майна ліквідаційної маси СТОВ «Колос» та підлягає продажу в рахунок погашення вимог кредиторів.
Звернувшись до депутата Комінтернівської районної ради, позивач дізнався, що спірний тваринницький комплекс на підставі рішень виконавчого комітету Фонтанської сільської ради від 28.01.2003 року, 25.02.2010 року було передано у колективну власність СТОВ «Колос» та на підставі вказаних рішень, товариству були видані свідоцтва про право власності.
На теперішній час, позивач оскаржує рішення виконавчого комітету про передачу спірного майна у власність СТОВ «Колос» та видачу на підставі цих рішень свідоцтв про право власності.
У зв`язку з тим, що СТОВ «Колос», яке перебуває у процесі ліквідації, може за рахунок спірного майна задовольнити вимоги своїх кредиторів, позивач просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірний тваринницький комплекс.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 лютого 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на майно, а саме на тваринницький комплекс в складі: забійний цех К; прибудова – к; склад мастил – Л; склад мастил – Л1; котельна – М; котельна – М1; дизельна – Н; вхід в підвал - вхпд; підвал – Нпд; ізолятор з амбулаторією та стаціонаром – И; огорожа – 5-6, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з такою ухвалою суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 лютого 2021 року скасувати та відмовити заявнику у забезпеченні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 п.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. 
Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. 
Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати заявник, може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, на думку суду, заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник, є співмірними із заявленими ним позовними вимогами. 
Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.
Матеріалами справи встановлено, що предметом позовних вимог станом на час вирішення судом питання про забезпечення позову, є визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 28.01.2003 року за № 4 та від 25.02.2010 року за № 15 щодо передачі СТОВ «Колос» на праві колективної власності об`єктів нерухомого майна – приміщення та споруд тваринницького комплексу в складі: забійний цех К; прибудова – к; склад мастил – Л; склад мастил – Л1; котельна – М; котельна – М1; дизельна – Н; вхід в підвал - вхпд; підвал – Нпд; ізолятор з амбулаторією та стаціонаром – И; огорожа – 5-6, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (12б) та скасування виданих на підставі цих рішень свідоцтв про право власності. 
Тобто дані позовні вимоги про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування та скасування свідоцтв виданих на підставі цих рішень тим же органом не є вимогами майнового характеру.
Звертаючись із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на тваринницький комплекс в складі: забійний цех К; прибудова – к; склад мастил – Л; склад мастил – Л1; котельна – М; котельна – М1; дизельна – Н; вхід в підвал - вхпд; підвал – Нпд; ізолятор з амбулаторією та стаціонаром – И; огорожа – 5-6, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , заявник посилався на те, що він є власником вищенаведених об`єктів нерухомого майна тваринницького комплексу на підставі протоколу загальних зборів власників майнових паїв від 05.02.2004 року, яке на підставі незаконних рішень виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області вибуло з його володіння у власність СТОВ «Колос». Наразі він оспорює правомірність рішень виконавчого комітету, та вважає, що є необхідність у забезпеченні позову, оскільки СТОВ «Колос» з метою невиконання рішення суду може за рахунок спірного майна задовольнити вимоги своїх кредиторів.
Суд вважав такі припущення заявника обґрунтованими та вважав, що невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати заявник, може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Проте, застосований судом спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на тваринницький комплекс в складі: забійний цех К; прибудова – к; склад мастил – Л; склад мастил – Л1; котельна – М; котельна – М1; дизельна – Н; вхід в підвал - вхпд; підвал – Нпд; ізолятор з амбулаторією та стаціонаром – И; огорожа – 5-6, що розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , не направлений на забезпечення виконання можливого рішення суду про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, та скасування виданих на підставі цих рішень свідоцтв про право власності, та не забезпечить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Метою забезпечення позову є попередження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Предметом позову є вимоги немайнового характеру, проте заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що була задоволена судом, відповідає виключно позовним вимогам майнового характеру, що не є співмірним із заявленими позовними вимогами.
У разі задоволення позову, рішення суду про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету, скасування свідоцтв про право власності не підлягатиме примусовому виконанню, оскільки не має зобов`язального характеру, а полягає лише у констатації факту.
Тому вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна тваринницького комплексу не є належним засобом задля усунення ризику невиконання рішення суду в цій справі, оскільки в разі задоволення позову оспорювані рішення та свідоцтва будуть вважатися незаконними та скасовані без вчинення додаткових дій до цього.
Схожі за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі №755/5333/20, від 09 червня 2021 року у справі № 646/5878/20, від 27 квітня 2021 року у справі № 638/20248/19, від 01 квітня 2020 року у справі № 263/4484/18.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що застосовані судом першою інстанцією заходи забезпечення позову не носять ніякого забезпечувального характеру та не впливають на можливість безперешкодного виконання рішення суду в цій справі. 
Колегія суддів звертає увагу, що правова оцінка законності оскаржуваної ухвали районного суду про забезпечення позову здійснюється на час її постановлення райсудом - 11.02.2021 року.
Подальше збільшення позовних вимог шляхом доповнення їх вимогою про визнання права власності відбулось у грудні 2022 року. 
При цьому ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції, в провадженні якого перебуває його позовна заява, з урахуванням доповнення її вимогою про визнання права власності (вимога майнового характеру), із повторною заявою про забезпечення позову. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 лютого 2021 року про забезпечення позову підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_2 залишенню без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 лютого 2021 року про забезпечення позову – скасувати.
У задоволенні заяви  ОСОБА_2 про забезпечення позову – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 31.01.2024 року.

Головуючий                          О.М. Таварткіладзе

Судді:                         А.П. Заїкін

                                                                       С.О. Погорєлова