Номер провадження: 33/813/191/24
Номер справи місцевого суду: 521/5735/23 
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Васильєвої Л.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 14.11.2023 стосовно:
ОСОБА_1 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1  визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,а також стягнено з нього на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.
Відповідно до вказаної постанови, 24.12.2022 о 21:35 год. ОСОБА_1 в м. Херсоні по вул. Полковника Кедровського керував транспортним засобом «Citroen C5», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на боді-камеру №474547, №470681, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою, вважаючи її незаконною, винесеною із істотним порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступні обставини:
- суд 1-ої інстанції не в повному обсязі дослідив наявні в матеріалах справи докази та не надав їм належної правової оцінки, натомість, на відеозаписі, що міститься в матеріалах справи, не зафіксовано моменту зупинки автомобіля «Citroen C5», д.н.з. НОМЕР_1 , відсутні дані стосовно того, що саме він, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом; співробітник поліції не проінформував його про конкретну причину зупинки, внаслідок чого всі його подальші дії є незаконними; співробітники поліції не представились, не назвали свої анкетні дані, звання, не пред`явили службові посвідчення; із зафіксованої розмови не можна сказати, що він відмовився від проходження огляду, натомість, співробітник поліції своїми запитаннями спонукав його до відмови від проходження огляду; відеозаписи фактично нічого не відтворюють, запис дуже неякісний;
- при складенні протоколу було порушено його право на захист, зокрема, йому не були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, внаслідок чого він не зміг своєчасно скористатись правовою допомогою адвоката; протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності свідків, всупереч вимог п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду;
- справа розглянута за його відсутності, не зважаючи на подання ним клопотання про відкладення її розгляду у зв`язку із неможливістю з`явитись з огляду на безпосередню участь у бойових діях на території Донецької області, чим було порушено його право на захист та позбавлено його можливості надати особисті пояснення.
Посилаючись на викладені обставини та зауважуючи на тому, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу вищезазначеного адміністративного правопорушення.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 не з`явився, не зважаючи на своєчасне та належне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав, натомість, в судове засідання з`явилась його захисник Васильєва Л.О.
Враховуючи неявку ОСОБА_1 , апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП та з`ясувавши думку захисника, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення захисника Васильєвої Л.О., яка підтримала вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 та просила її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд 1-ої інстанції послався на наступні досліджені ним надані співробітниками поліції матеріали (докази):
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №140848 від 24.12.2022 (а.с. 1), відповідно до змісту якого ОСОБА_1 24.12.2022 о 21:35 год. в м. Херсоні по вул. Полковника Кедровського, 2-А керував транспортним засобом «Citroen C5», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на боді-камеру №474547, №470681, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України; в графі «пояснення» зазначив, що відмовився, пояснення надасть в суді, відмовився від проходження огляду на підставі ст. 28 Конституції України;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.12.2022 (а.с. 2);
- рапорт співробітників поліції від 24.12.2022, згідно якого під час несення служби в складі екіпажу «Яхта-301» за адресою: м. Херсон було запинено транспортний засіб «Citroen C5», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ; в ході спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; водію було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, на що водій відмовився; на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, транспортний засіб було залишено на місці зупинки без порушення ПДР України; подія фіксувалась на нагрудні боді-камери №474547, №470681 (а.с. 3);
- довідку від 28.12.2022, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 27.03.2012 (а.с. 4);
- відеозапис з місця події №474547, №470681 (а.с. 5).
Разом із тим, суд апеляційної інстанції констатує, що оскаржувана постанова не відповідає встановленим процесуальним законом вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення з наступних підстав.
Так, відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відео-реєстратора співробітників поліції (а.с. 5), співробітники поліції пропонують ОСОБА_1 надати документи (технічний паспорт, посвідчення водія), при цьому, останній фактично не заперечував факту керування транспортним засобом, зауваживши на тому, що їхав до Миколаєва допомогти жінці.
У подальшому, співробітник патрульної поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом «Citroen C5» у стані алкогольного сп`яніння, назвавши виявлені у нього ознаки такого сп`яніння – запах з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів, а також запропонувавши пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомив, що буде проходити огляд, проте не на місці зупинки, а в закладі охорони здоров`я.
Проте поліцейський зауважив на тому, що огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я аналогічний огляду на місці зупинки, на що ОСОБА_1 повторно зауважив, що бажає проходити огляд саме у закладі охорони здоров`я, проте не може покинути автомобіль зі зброєю. При цьому, слід зауважити на тому, що разом зі ОСОБА_1 в автомобілі перебувала ще одна особа – військовослужбовець.
Згодом співробітник патрульної поліції ставить ОСОБА_1 некоректні запитання, висловлюючи своє обурення повідомленим останнім фактом того, що у нього в автомобілі зброя, після чого категорично повідомляє ОСОБА_1 про те, що він або сідає в патрульний автомобіль та їде з ними до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, або вони складають стосовно нього протокол про відмову від проходження огляду.
Через деякий час співробітник поліції повідомляє ОСОБА_1 про те, що у нього є три варіанти вибору: пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою пристрою «Драгер», проїхати до медичного закладу та пройти огляд із застосуванням пристрою «Драгер» та відмовитись від проходження такого огляду, а також ще раз звернув увагу ОСОБА_1 на тому, що огляд в закладі охорони здоров`я буде проходити також із використанням пристрою «Драгер». ОСОБА_1 просить роз`яснити йому наслідки вибору, проте поліцейський зауважує на тому, що вже все йому роз`яснив, на що ОСОБА_1 запитує про те, чи у разі відмови на нього буде тільки складено протокол за відмову, на що співробітник патрульної поліції відповідає ствердно, після чого ОСОБА_1 відмовляється від проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.
У подальшому співробітники поліції складають стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, зачитують останньому зміст протоколу, після чого надають йому можливість викласти у ньому свої письмові пояснення, а також усно відстороняють ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Вимогами ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
На підставі детального аналізу вищезгаданого відеозапису апеляційний суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, зауваживши на тому, що бажає проходити такий огляд лише в закладі охорони здоров`я, неодноразово на цьому наполягав, проте співробітники поліції, вводячи ОСОБА_1 в оману, повідомили, що процедура проведення огляду в закладі охорони здоров`я аналогічна тій, яка проводиться за місцем зупинки транспортного засобу, а саме з використанням спеціального технічного пристрою «Драгер», що не відповідає дійсності.
Так, відповідно до п. 6 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція №1452/735) огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пункт 7 Розділу I Інструкції №1452/735 передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Системний аналіз положень Розділу IІІ Інструкції №1452/735 дає підстави стверджувати про те, що при проведенні огляду на стан виявлення алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я лікар використовує відповідні лабораторні дослідження, при цьому, відповідно до п. 12, 13 зазначеного Розділу, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд зауважує на тому, що процедура огляду особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки не є аналогічною процедурі такого огляду, який проводиться в закладі охорони здоров`я, оскільки огляд на місці зупинки співробітниками поліції проводиться лише за допомогою використання спеціальних технічних засобів (зокрема, пристрою «Драгер»), в той час як огляд в закладі охорони здоров`я може проводитись як із використанням спеціальних технічних засобів, так і шляхом відповідних лабораторних досліджень. 
Відтак, в поданому випадку суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що співробітники патрульної поліції свідомо ввели ОСОБА_1 в оману, повідомивши йому обставини, які не відповідають дійсності стосовно однакової процедури проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, а також, почувши від військовослужбовця ОСОБА_1 , що за ним закріплена автоматична зброя, яка знаходиться в зупиненому транспортному засобі, проявили бездіяльність та, незважаючи на наполягання останнього на проходженні огляду в медичному закладі, не забезпечили доставку ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення відповідного огляду, всупереч покладення на них такого прямого обов`язку вимогами ст. 266 КУпАП.
Окрім того, як вбачається із відеозапису, співробітники патрульної поліції однозначно не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження такого огляду, не зважаючи на його численні уточнюючі запитання стосовно таких наслідків, а також допускали некоректні запитання та чинили на нього психологічний тиск, фактично спонукаючи ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Відтак, в даному випадку апеляційний суд наголошує на тому, що співробітники поліції під час пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння спотворили вимоги процесуального закону та свідомо ввели особу, яка притягається до адміністративної відповідальності в оману, чим заплутали його та фактично спонукали до прийняття рішення про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснивши в належному порядку останньому, що однією із форм об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто правопорушення вважається закінченим з моменту висловлення особою відмови, при цьому, для визнання особи винуватою у вчиненні вказаного правопорушення за вказаною кваліфікуючою ознакою не має значення встановлення факту перебування такої особи у стані алкогольного сп`яніння, до уваги приймається лише зафіксований згідно з вимогами закону факт відмови особи від проходження огляду.
Окрім того, ч. 4 ст. 256 КУпАП передбачає, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. 
Проте із наявного в матеріалах справи відеозапису портативного відео-реєстратора співробітників патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не були роз`яснені його права та обов`язки. 
Окрім того, всупереч вимог ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 , при наявності у співробітників поліції підстав вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, був відсторонений від керування транспортним засобом лише усно, посвідчення водія у нього не вилучалось та тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами йому не видавався.
Надаючи оцінку твердженням ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності свідків, апеляційний суд зауважує на наступному.
В цьому контексті звертають на себе увагу положення ч. 2 ст. 266 КУпАП, згідно яких огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Системний аналіз вищевказаних положень законодавства дає підстави стверджувати про те, що у разі фіксації за допомогою технічних засобів відеозапису процесу проведення огляду особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду залучення для огляду свідків не є обов`язковим та здійснюється лише у випадку неможливості фіксації за допомогою відеозапису.
З урахуванням викладеного, враховуючи те, що спілкування співробітників патрульної поліції з ОСОБА_1 , пропозиція останньому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння та процес складення протоколу про адміністративне правопорушення зафіксований за допомогою відеозапису камер портативного відео-реєстратора співробітників поліції, факт незалучення поліцейськими свідків не свідчить про допущення співробітниками поліції порушень вимог закону в цій частині при складенні стосовно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд зауважує на тому, що співробітниками поліції були допущені численні порушення вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та роз`ясненні ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також передбачених ст. 268 КУпАП його прав та обов`язків, що призвело до хибного сприйняття ним наслідків складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушенням за фактом відмови від проходження огляду, на підставі чого суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що співробітниками патрульної поліції не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, з огляду, зокрема, на те, що останній неодноразово наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП як суду 1-ої інстанції, так і суду апеляційної інстанції надано не було та, як наслідок, не було доведено наявності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимим доказами, не є беззаперечним доказом на доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист та спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є елементом суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.
Водночас, надаючи оцінку посиланням апелянта на те, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , не зважаючи на подання ним клопотання про відкладення її розгляду у зв`язку із безпосередньою участю в бойових діях на території Донецької області, апеляційний суд зауважує на наступному.
Положення ст. 277 КУпАП встановлюють строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
В свою чергу, ч. 1 ст. 277-2 КУпАП передбачає, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово викликався своєчасно та належним чином судом 1-ої інстанції для участі в розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 13, 21, 25, 65), проте останній подавав клопотання про відкладення розгляду, посилаючись на безпосередню участь в бойових діях (а.с. 15, 40, 48, 63, 68, 80).
Водночас, вимогами ч. 6 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП інкримінується ОСОБА_1 24.12.2022.
При цьому, ОСОБА_1 залучив до участі у справі також захисника Васильєву Л.О. (а.с. 22), що не позбавляло його можливості скористатись її правовою допомогою та провести розгляд справи за його відсутності та за участі його захисника.
З урахуванням вищевказаних строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого у разі вчинення правопорушення за ст. 130 КУпАП, а також з огляду на неодноразове відкладення судових засідань за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції не вбачає порушення судом 1-ої інстанції права ОСОБА_1 на захист в частині проведення розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за його відсутності, з урахуванням належного та своєчасного сповіщення про дату, час та місце розгляду справи його та його захисника Васильєву Л.О.
Окрім того, апеляційний судом було прийнято до розгляду подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, чим забезпечено його право на оскарження рішення суду 1-ої інстанції та надано можливість прийняти участь в апеляційному розгляді та надати свої відповідні пояснення.
Водночас, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зауважив на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд 1-ої інстанції, не забезпечивши повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, проігнорувавши відсутність будь-яких вагомих доказів у справі, дійшов безпідставного та помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Отже апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду 1-ої інстанції – скасуванню із закриттям провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, з урахуванням численних встановлених вище апеляційним судом порушень вимог закону, зокрема, ст. 266 КУпАП, допущених співробітниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне повідомити начальника УПП в Херсонській обл. задля запобігання подальшого допущення аналогічних порушень з боку поліцейських під час оформлення матеріалів про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 247, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 14.11.2023 про накладення стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Копію постанови апеляційного суду направити начальнику УПП в Херсонській обл. для доведення до відома про факти недотримання співробітниками УПП в Херсонській обл. ДПП вимог ст. 266 КУпАП під час складання 24.12.2022 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №140848 стосовно ОСОБА_1 для їх недопущення в подальшій практичній діяльності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду         О.В. Копіца