ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/2794/23	Головуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І. 	
Провадження № 33/817/128/24 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Іжука Б.В., на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 26 жовтня 2023 року о 20 год. 41 хв. по вул. Центральна в с. Скомороще Чортківського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки “Daewoo Lanos TF 694”, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), огляд у встановленому законом порядку пройти відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

       В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Іжук Б.В., вважає, що місцевий суд прийшов до передчасного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за відсутності на те достатніх доказів. 
       Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, як визначено ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому склад правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим його відповідальність за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч.1 ст. 130 КУпАП виключається.
       Також, в обґрунтування своїх доводів зазначає, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинено працівниками поліції без належних на те підстав, всупереч положенням ст.35 ЗУ “Про національну Поліцію”, та те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в контексті ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу.
       Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на недопустимість та неналежність відеозаписів, як доказів, оскільки як вбачається з відеозапису наявного в матеріалах справи, ОСОБА_1 був підданий психологічному впливу з боку співробітників поліції. Зокрема, у зв`язку із тим, що в екіпажу поліції, який зупинив транспортний засіб був відсутній газоаналізатор, працівник поліції фактично вчинив дії, направлені на спонукання ОСОБА_1 до відмови від проведення огляду, тобто до вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та 2.5 ПДР.
       Разом з тим, звертає увагу, що з наявного в матеріалах справи відеозапису не можливо встановити факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Зокрема з відеозапису з портативного відеореєстратора не можливо встановити факт керування ОСОБА_1 автомобілем “Ланос”ПРо та з відеозапису нагрудної камери, так як відеозапис розпочинається з моменту, коли ОСОБА_1 знаходиться біля автомобіля.
       Зазначає, що ОСОБА_1 15 травня 2022 року одержав вибухову травму, у зв`язку з чим в останнього часто буває почервоніння обличчя та останній приймає відповідні препарати, які не протипоказано до керування автомобілем, однак після приймання яких, наявний запах з порожнини рота.
       Також звертає увагу, що ОСОБА_1 не видавалось направлення на проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я. Аналізуючи нормативно-правові акти, якими регламентовано порядок направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, вважає, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку, є обов`язковим.
       Зважаючи на вищевикладене, захисник переконаний, що працівниками поліції не було дотримано вимог статті 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.        
       Ставить питання про застосування доктрини “плодів отруєного дерева”, яка означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.
       Просить скасувати постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
В судове засідання адвокат Іжук Б.В. не з`явився, однак особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не заперечував щодо можливості розгляду справи без участі свого захисника адвоката Іжука Б.В. 
       Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №18174 26 жовтня 2023 року о 20 год. 41 хв. по вул. Центральна в с. Скомороще Чортківського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Daewoo Lanos TF 694 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), огляд у встановленому законом порядку пройти відмовився.
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
       Доводи апеляційної скарги захисника про те, що зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення, що особа керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, не відповідає диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними.
       Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       З наявної у справі сукупності доказів, в тому числі з відеозапису, який є об`єктивним доказом у справі, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення особою п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В даному випадку, у зв`язку з відмовою водія пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відносно нього працівником поліції правильно складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому зафіксовано наявні у водія ознаки алкогольного сп`яніння та факт відмови останнього від проходження відповідного огляду, що повністю узгоджується з диспозицією вказаної правової норм 
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, встановлено, що транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення ПДР, а саме водій був не пристебнутим ременем пасивної безпеки.
       Дане правопорушення було підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції.
       Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії БАД №824983 від 26.10.2023 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП.        
       Тому, стверджувати про незаконність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.
       Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, державний номерний знак НОМЕР_1 , спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора із службового автомобіля поліцейських. Так, як вбачається із відеозаписів, саме ОСОБА_1 був водієм вказано автомобіля, оскільки останній при спілкуванні з працівником поліції жодного разу не заперечував факту керування. 
       Таким чином, заперечення стороною захисту факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.         
       Окрім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що він керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції за порушення правил користування ременем безпеки і перевезення дітей без спеціально обладнаного крісла.
       Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, від чого ОСОБА_1 відмовився і йому було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 також відмовився, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Твердження апелянта про застосування до ОСОБА_1 працівниками поліції психологічного впливу, апеляційний суд вважає виключно суб`єктивною оцінкою подій стороною захисту, яке не підтверджується будь-якими доказами та спростовується відеозаписом фіксації правопорушення, яким засвідчено послідовність усіх дій полінезійських з моменту зупинки транспортного засобу до складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Відсутність направлення на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, на що вказує адвокат Іжук Б.В. в апеляційній скарзі, з урахуванням того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду в медичному закладі, жодним чином не спростовує самого факту відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння і не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан стан сп`яніння та не може бути підставою для скасування судового рішення.
Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
       Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
       Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання про закриття провадження у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Чортківського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Іжука Б.В. залишити без задоволення, а постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя