ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/8736/23                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 січня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                   Оксененка О.М.,
суддів:                                                         Аліменка В.О.,
                                                              Мельничука В.П.,

При секретарі:                                     Долинської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства «Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» та Державного реєстратора Слобожаника Дмитра Андрійовича Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна торговельна компанія» до Державного реєстратора Слобожаника Дмитра Андрійовича Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна торговельна компанія» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Слобожаника Дмитра Андрійовича Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», в якому просило: 
- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 13.09.2023 про відмову у державній реєстрації за заявою «Державна реєстрація змін відомостей про юридичну особу» щодо третьої особи;
- зобов`язати відповідача провести державну реєстрацію змін відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про третю особу, зазначивши інформацію про те, що органами управління третьої особи є Загальні збори; Наглядова рада у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Крім того, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив: 
- заборонити Наглядовій раді третьої особи у складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 приймати будь-які рішення з питань, віднесених до компетенції Наглядової ради третьої особи Законом України «Про акціонерні товариства» та Статутом третьої особи, затвердженим рішенням Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «по газопотачанню та газифікації «Черкасигаз» (протокол Загальних зборів акціонерів від 14.04.2020 №16);
- заборонити будь-яким державним реєстраторам вносити зміни до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо керівника третьої особи.
Вказана заява обґрунтована тим, що внаслідок прийняття неправомочною Наглядовою радою рішень виникає загроза для господарської діяльності третьої особи, яка полягає у можливості безпідставного набуття третьою особою господарсько-правових або цивільно-правових зобов`язань, понесення додаткових витрат, незаконного відчуження майна та коштів третьої особи. 
Позивач вважає, що є очевидною загроза, що внаслідок прийняття неправомочною Наглядовою радою рішень третя особа може понести витрати, що унеможливить отримання нею прибутку та виплату дивідендів акціонерам, право на отримання яких позивач має відповідно до пункту 2 частини першої статті 27 Закону України «Про акціонерні товариства». Також існує очевидна загроза того, що у разі якщо внаслідок прийняття неправомочною Наглядовою радою рішень третій особі будуть завдані збитки, позивач нестиме відповідальність за завдання таких збитків. Водночас позивачу необхідно буде докласти значних зусиль і витрат для оскарження кожного окремого рішення неправомочної Наглядової ради третьої особи, що вимагатиме багато часу і унеможливить поновлення порушених прав та інтересів позивача. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року заяву (вх. від 21.09.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна торговельна компанія» (код ЄДРПОУ 32851967) про забезпечення його позову до Державного реєстратора Слобожаника Дмитра Андрійовича Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Забезпечено позов шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам вносити зміни до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо керівника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» до часу вирішення цього спору.
У задоволенні решти вимог заяви - відмовлено.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз», як особа, яка не приймала участь у справі, але суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки,  посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» в законному порядку набуло права щодо реалізації корпоративних прав третьої особи - Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» на підставі договору управління активами (майном) № 11/2022 від 05.07.2022.
Відповідно, АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» відповідно до умов вказаного договору, як Управитель набув повноваження щодо реалізації прав на цінні папери та прав за цінними паперами емітовані третьої особи, має право здійснювати повноваження та мати всі права власника активів та акціонера, реалізовувати права акціонера та діяти в інтересах власника активів.
З огляду на вказане, враховуючи, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не мотивував, яким чином ця «очевидна необґрунтованість» рішення про відмову у включенні даних складу Наглядової ради в ЄДР впливає на необхідність заборони вносити зміни про керівника підприємства, стосовно якого відмова взагалі не стосувалась.
На думку скаржника, під час дії арешту ТОВ «Міжрегіональна торговельна компанія» не має права на підставі Закону України «Про акціонерні товариства» та рішення НКЦПФР від 26.04.2023 № 466 реалізувати права власника акцій, відповідно заборона зміни відомостей про керівника очевидно не має жодного зв`язку із заявленими позовними вимогами і не може по суті ускладнити виконання судового рішення у даній справі.
При цьому, апелянт звертає увагу на те, що звернення позивача до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту його корпоративних та майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.
Крім того, не погодившись з вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.
Зазначена апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції під час вирішення питання щодо забезпечення позову фактично здійснив оцінку дій відповідача та розглянув предмет спору, що є недопустим у відповідності до норм КАС України.
Як зазначає скаржник, питання щодо керівника  АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» не є предметом спору у даній справі, а заходи забезпечення позову можуть бути вжиті лише в межах позовних вимог.
З огляду на вказане, апелянт вважає, що відсутні правові підстави для забезпечення позову у визначений заяві спосіб, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
У відзиві на апеляційні скарги позивачем зазначено про те, що обраний позивачем та застосований оскаржуваною Ухвалою спосіб забезпечення позову - заборона вносити відомості до Єдиного державного реєстру щодо керівника АТ «Черкасигаз» правильно застосований судом першої інстанції з метою запобігання істотного ускладнення виконання рішення суду у справі.
Оскільки, як вказує позивач, не зважаючи на спірну ухвалу, відповідачем були внесені зміни до відомостей Єдиного державного реєстру стосовно керівника АТ «Черкасигаз» 29.09.2023 о 20:10:16, номер запису 1000261070093001179, тому заходи забезпеченняя позову у даному випадку є неефективними.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки належні відомості ЄДРПОУ забезпечують права позивача, як акціонера, в управлінні товариством, розподілом дивідендів, належне забезпечення представництва перед третіми особами, відтак наявні підстави забезпечити до вирішення судом справи незмінність відомостей ЄДРПОУ про третю особу, щонайменше про керівника для належного, об`єктивного та неупередженого судового розгляду справи з належними уповноваженими його представниками. 
Разом з тим, оскільки предмет спору стосується виключно рішення державного реєстратора, прийнятого виключно з двох підстав: відсутність повноважень у особи, що подала пакет документів для реєстрації, та в ЄДРПОУ зазначаються лише органи управління, а не склад наглядової ради з прізвищем ім`ям та по батькові,- заборона вчиняти будь-які дії наглядовій раді не відповідатиме принципу співмірності та стосуватиметься правовідносин, які в цій справі не є спірними, тому у цій частині заява не підлягає до задоволення.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
У відповідності до вимог частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.
Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:
- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Згідно частини другої статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.
У той же час, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 07 квітня 2020 року у справі № 826/13413/18.
Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Як свідчать матеріали справи, подаючи заяву про забезпечення позову позивач посилається на протиправність рішення відповідача від 13.09.2023 про відмову у державній реєстрації за заявою «Державна реєстрація змін відомостей про юридичну особу» щодо третьої особи - Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз».
На думку позивача, 13.09.2023 третя особа через ОСОБА_15 звернулася до відповідача із заявою про державну реєстрацію змін відомостей про її органи управління до Єдиного державного реєстру, та відповідач прийняв рішення про відмову у державній реєстрації за вказаною вище заявою. 
Однак, як вказує позивач, документи подані представником, у повноваження якої входить лише представництво в судах.
Втім, колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, зазначені у заяві про забезпечення позову мають перевірятись саме під час розгляду даної справи по суті.
Так, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
У постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №826/16509/18 та від 07 квітня 2020 року у справі № 826/13413/18 щодо «очевидності» ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.
Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 640/110/20, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта. Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій ст. 150 КАС України.
На обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення, скаржник вказує на те, що внаслідок прийняття рішень неправомочною Наглядовою радою, утвореною згідно рішення державного реєстратора від 13.09.2023, виникає загроза для господарської діяльності третьої особи, яка полягає у можливості безпідставного набуття третьою особою господарсько-правових або цивільно-правових зобов`язань, понесення додаткових витрат, незаконного відчуження майна та коштів третьої особи та понесення витрат, що унеможливить отримання нею прибутку та виплату дивідендів акціонерам, право на отримання яких позивач має відповідно до п.2 частини першої статті 27 Закону України «Про акціонерні товариства».
Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень безумовно мають певний вплив на права та інтереси особи щодо якої вони прийняті/вчинені. Водночас, такі обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.
Подібний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 24.05.2023 у справі №640/10883/22.
У даному випадку, вживаючи заходи забезпечення позову, судом першої інстанції не було наведено конкретних обставин, які, на його переконання, могли б свідчити про неможливість поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, без вжиття судом заходів забезпечення позову.
Крім того, судом не здійснювалася реальна оцінка співмірності та адекватності застосованих заходів забезпечення позову на предмет співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів,  з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Судом не встановлювалися: наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; в чому полягатимуть такі утруднення, які витрати необхідно буде понести позивачам для відновлення своїх прав чи які дії необхідно буде вчинити у разі невжиття таких заходів.
Черкаський окружний адміністративний суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, вказав лише про необхідність незмінності відомостей ЄДРПОУ про третю особу - акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» для належного, об`єктивного та неупередженого судового розгляду справи з належними уповноваженими його представниками.
Тобто, суд попередньої інстанції фактично вирішив питання корпоративного управління цього товариства щодо визначення директора, належні до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», які не можуть бути вирішені в порядку адміністративного судочинства.
При цьому, реєстраційні дії, заборону вчинення яких вимагає скаржник, вчиняються не на підставі рішень директора, а на підставі рішень загальних зборів учасників та Наглядової ради товариства, обмежувати які в ухваленні рішень у суду немає підстав.
Протилежний підхід означатиме блокування господарської діяльності товариства та надмірне втручання в його справи.
Заборона на вчинення дій щодо внесення змін до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань відносно Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» щодо керівника підприємства, взагалі не стосується предмету спору, оскільки відповідно до оспорюваного рішення відповідача від 13.09.2023 про відмову у державній реєстрації за заявою «Державна реєстрація змін відомостей про юридичну особу», не розглядалось та не вирішувалось питання зміни директора Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз»  чи виконуючого його обов`язки.
Колегія суддів наголошує, що інститут забезпечення адміністративного позову дійсно є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Однак, застосовуючи такий інститут, необхідно перш за все враховувати його мету та запобігати вирішенню спору у справі шляхом задоволення заяви про забезпечення позову.
Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.
Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача, на які посилається позивач у своїй заяві про забезпечення позову, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.
Відтак, судом попередньої інстанції не дотримано умови щодо співмірності застосовуваних заходів забезпечення позову з предметом позовних вимог, адже заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог та відповідати критерію співмірності з ними.
Таким чином, дослідивши встановлені обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 150 КАС України.
Враховуючи наведене, доводи апеляційних скарг спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було допущено порушення норм права, що призвело до невірного по суті вирішення питання, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви про забезпечення позову - слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 150, 312,  317,  321,  322,  325,  328 КАС України  суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» та Державного реєстратора Слобожаника Дмитра Андрійовича Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради - задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна торговельна компанія» (вх. від 21.09.2023)  про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна торговельна компанія» до Державного реєстратора Слобожаника Дмитра Андрійовича Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                            В.П. Мельничук