ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 755/1852/24                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Гаврилова О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 березня 2024 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.
за участю секретаря                               Мельник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області   про примусове повернення іноземця до країни походження або третьої країни

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення іноземця до країни походження або третьої країни.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення іноземця до країни походження або третьої країни - повернуто позивачу.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2024 року, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не усунула недоліки позовної заяви, яку було залишено судом без руху, з огляду на що, позовна заява, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, підлягає поверненню.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до вимог статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
Відповідно до вимог частини першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Згідно частини 6 статті 169 КАС України копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.
Відповідно до вимог пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху та зазначено, що позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви в п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Дану ухвалу представник позивача отримала 02 лютого 2024 року через електронний кабінет, що підтверджується довідкою наявною в матеріалах справи.
Таким чином, останнім днем на усунення недоліків апеляційної скарги було 07 лютого 2024 року.
09 лютого 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого адміністративний позов ОСОБА_1 - повернуто позивачу.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 09 лютого 2024 року вимоги ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року позивачем не виконано, недоліки, зазначені в ухвалі суду не усунуто, а тому позовна заява підлягає поверненню.
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що 06 лютого 2024 року позивачем на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року було направлено до суду першої інстанції клопотання про усунення недоліків (трекінг Укрпошти № 0407039211575) на усунення недоліків позовної заяви та на виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року про залишення без руху позовної заяви (т.1 а.с. 41).
Крім того, слід зазначити, що вищевказане клопотання про усунення недоліків наявне в матеріалах справи, що в свою чергу підтверджує відправлення позивачем вказаного клопотання 06 лютого 2024 року та його отримання Дніпровським районним судом міста Києва - 13.02.2024 року Вх. 8210.
Отже, колегія суддів наголошує, що на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року про залишення без руху позовної заяви, позивачем, в межах наданого судом строку на усунення недоліків, 06.02.2024 року подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви, проте суд першої інстанції, передчасно дійшов висновку про повернення позовної заяви особі, яка її подала.
Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4.1 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених  наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 12 грудня 2007 року № 1149  (далі - Нормативи №1149), нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) складають:
місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+1;
між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+2;
між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,
де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.
Відповідно до пункту 4.2 Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.
Водночас, суд першої інстанції не врахував наведених вище положень Нормативів №1149 та вже 09 лютого 2024 року, тобто, на другий день після настання останнього дня для усунення недоліків апеляційної скарги, повернув позовну заяву на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого  Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої  статті 106 Конституції України,  Закону України «Про правовий режим воєнного стану»  в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і останній триває і досі.
Наведені вище обставини об`єктивно можуть впливати на стабільність роботи усіх поштових операторів, в тому числі, і ПАТ «Укрпошта», що не може залишатись поза увагою та оцінкою суду.
Вказані обставини у сукупності та докази на їх підтвердження свідчать, що в даному конкретному випадку, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції не врахував особливостей поштового обігу, що встановлені Нормативами №1149, та ухвалив рішення без врахування часу, достатнього для забезпечення надходження відповідних матеріалів до суду. 
Водночас, позивач, у встановлений ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року строк вчинив дії, спрямовані на усунення недоліків позовної заяви.
Колегія суддів звертає увагу, що клопотання про усунення недоліків було направлено позивачем до суду першої інстанції 06 лютого 2024 року, (трекінг Укрпошти № 0407039211575) тобто, своєчасно, оскільки строк для усунення недоліків був до 07 лютого 2024 року.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивачем у встановлений судом строк усунуто недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково та передчасно повернув позовну заяву ОСОБА_1 .
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2024 року - скасувати.
Справу направити до Дніпровського районного суду м. Києва для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          Л.В. Бєлова

                                                                                                    А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено « 19» березня 2024 року.