УХВАЛА
11 січня 2024 року 
м. Київ
справа № 501/1551/21
провадження № 61-17082ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,
розглянув заяву  ОСОБА_1 про долучення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з  ОСОБА_2 120 840,00 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої заволодінням шахрайським шляхом 4 000,00 дол. США, та 11 000,00 грн.; та на відшкодування моральної шкоди - 50 000,00 грн.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 січня 2022 року скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито.
У грудні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року, якою закрито провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, витребувано справу № 501/1551/21 із Іллічівського міського суду Одеської області.
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із заявою, в якій заявниця просить долучити до матеріалів справи копію ухвали Одеського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року у справі № 501/3035/15-к.
Заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє у порядку та межах, визначених процесуальним законом, його повноваження врегульовано правилами Глави 2 Розділу V «Касаційне провадження» ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції, переглядаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, здійснює перевірку дотримання судами норм процесуального і матеріального права.
Отже, Верховний Суд не здійснює переоцінку доказів, на підставі яких ухвалені судові рішення, та не здобуває нових на підтвердження чи спростування обставин справи.
Вирішення питання про долучення доказів до матеріалів справи у межах касаційного провадження правилами зазначеної глави ЦПК України не передбачено та до компетенції Верховного Суду не відноситься. Суд касаційної інстанції не може досліджувати нові докази, які стосуються суті спору.
Враховуючи вищезазначене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про долучення письмових доказів.
Керуючись статтями 260, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 про долучення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                       Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян