Справа № 305/1015/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        27 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        КОЖУХ О.А., ДЖУГИ С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 305/1015/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 19 червня 2023 року, повний текст якого складено 21 червня 2023 року, головуюча суддя Попова О.М., -

встановив:

12.05.2023 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяла адвокат Орос В.В., звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
07.03.2023 Рахівським районним судом видано судовий наказ у справі № 305/456/23, яким стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, а саме з 28.02.2023, і до повноліття дитини.
17.03.2023 на підставі цього судового наказу гол. держвиконавцем Рахівського відділу ДВС у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Булецою Н.Ю. відкрито виконавче провадження № 71312708.
24.03.2023 держвиконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , будь-яких інших доходів, окрім заробітної плати в ЗСУ, не має. У березні 2023 року із заробітної плати позивача стягнуто аліменти у розмірі 10044,07 грн.
Однак, існують підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів.
Так, 23.10.2022 позивач отримав вибухову травму, пов`язану із захистом Батьківщини. Внаслідок перенесеної травми стан здоров`я погіршився, позивача визнано обмежено придатним до військової служби. Позивач несе додаткові витрати на обстеження та лікування.
У зв`язку з погіршенням стану здоров`я та збільшенням витрат на лікування збільшилась заборгованість позивача за кредитним договором, укладеним з АТ КБ «Приватбанк».
Таким чином, матеріальне становище позивача істотно погіршилось.
Крім того у позивача є інша дитина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого він теж сплачує аліменти згідно з рішенням Рахівського районного суду від 04.10.2017 у справі № 305/954/17, яким з позивача стягнуті на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання одного сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі по 1000,00 грн щомісячно, із відповідною індексацією відповідно до чинного законодавства, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2017 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Посилаючись на ці обставини, на норми СК України щодо порядку призначення та стягнення аліментів, позивач ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом Рахівського районного суду від 07.03.2023 у справі № 305/456/23, з 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового для дитини відповідного віку, до 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рахівського районного суду від 19.06.2023 позов задоволено частково:
змінено розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом Рахівського районного суду від 07.03.2023 у справі № 305/456/23, постановлено:
стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття;
стягнення аліментів у зміненому розмірі проводити з дня набрання чинності рішенням суду;
стягнення по судовому наказу Рахівського районного суду від 07.03.2023 припинити після набрання рішенням суду законної сили.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності в межах задоволеного, з того, що на час видачі судового наказу про стягнення аліментів не було відомо про наявність у платника вибухової травми, внаслідок якої стан здоров`я позивача погіршився, разом із тим, доведеним є і погіршення стану здоров`я отримувача аліментів, тому виникли та доведені підстави для зменшення розміру аліментів до визначеного судом рівня.

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Орос В.В., оскаржив рішення суду як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на обґрунтування скарги посилається загалом на ті самі обставини, якими мотивувався позов. Окрім цього зазначає таке.
Зменшуючи розмір стягуваних аліментів до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, а не до 1/8, які він того просив, суд врахував також погіршення стану здоров`я та матеріального становища відповідачки. Однак, доказів придбання відповідачкою ліків і витрат на лікування, що підтверджували б ці обставини, немає.
Не надала відповідачка і жодних розрахунків своїх витрат на утримання дитини (придбання одягу, їжі, іграшок тощо), тоді як у березні із заробітної плати позивача були стягнуті аліменти в сумі 10044,07 грн.
Тому суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи
Визначивши аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку суд поклав основний тягар утримання дитини на позивача, чим порушив принцип рівності обов`язку батьків із такого утримання.
Суд не врахував і наявного у позивача обов`язку утримувати й іншу дитину.
Сторона просить змінити рішення суду і задовольнити позов повністю.

Відповідачка  ОСОБА_2 рішення суду не оскаржує, відзиву на апеляцію позивача не подавала.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог, з наведених ним підстав та на підставі доказів, поданих учасниками справи, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не приймає і не розглядає позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей та його виконання.

За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 7, 8 СК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України:
особа діє у цивільних, в тому числі, в сімейних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;
при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;
у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом;
цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;
кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;
предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;
обов`язок доказування позову лежить на позивачеві, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва серії НОМЕР_4 про народження, виданого 12.02.2020 Рахівським районним відділом РАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 9).

Судовим наказом у справі № 305/456/23, виданим Рахівським районним судом 07.03.2023, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, а саме з 28.02.2023, і до повноліття дитини (а.с. 10-11, посилання в мережі Internet на Єдиний державний реєстр судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/109417699).

Постановою гол. держвиконавця Рахівського відділу ДВС у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Булеци Н.Ю. від 17.03.2023 на підставі вищевказаного судового наказу відкрито виконавче провадження № 71312708, у якому постановою держвиконавця від 24.03.2023 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 12-14).

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , за березень 2023 року його грошове забезпечення становило 21433,26 грн, додаткова винагороди становила 19354,84 грн, разом – 40788,10 грн, у цьому місяці з нього стягнуті аліменти у розмірі 10044,07 грн (довідка в/ч НОМЕР_1 від 01.05.2023 № 16/05/01) (а.с. 15).

Довідкою військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_5 від 17.04.2023 № 1209 підтверджується, що 23.10.2022 ОСОБА_1 переніс вибухову травму та має наслідки у вигляді погіршення стану здоров`я, травма кваліфікується як легка, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 16).

Рішенням Рахівського районного суду від 04.10.2017 у справі № 305/954/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 1000,00 грн, щомісячно, із відповідною індексацією відповідно до чинного законодавства, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18-21,  ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

За рішенням Рахівського районного суду від 04.10.2017 у справі № 305/954/17 відповідно до виконаного держвиконавцем Рахівського відділу ДВС В. Федірцан розрахунку ОСОБА_1 станом на квітень 2023 року мав заборгованість за аліментами в сумі 879,75 грн (а.с. 22-23).

Згідно з банківською випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 25.04.2023 № NGREADDDV6QDJHNU ОСОБА_1 на цю дату має заборгованість перед банком за угодою від 10.11.2021 № SAMDNWFC00071885145 у сумі 76966,95 грн (а.с. 17).

Відповідачка ОСОБА_2 у суді першої інстанції заперечувала проти позову, вказувала на відсутність підстав для зменшення стягуваних з ОСОБА_1 на утримання їхньої доньки ОСОБА_7 аліментів (а.с. 32-35). Зазначала, що сторони не укладали шлюб, але з 2017 року до кінця 2022 року проживали сім`єю без реєстрації шлюбу, позивач залишив її з дитиною, яку вона не спроможна утримувати самостійно через брак коштів. Через пов`язані з припиненням стосунків з позивачем стрес і депресію відповідачка сама захворіла, отримала певний психічний розлад і змушена зараз постійно лікуватися. Крім того, вона здійснює догляд за своєю матір`ю-пенсіонеркою. Дитина теж хвороблива, з нею потрібно постійно звертатися до лікарів, для чого батько дитини ніякої матеріальної допомоги не надає. За таких умов у відповідачки виникли борги перед банками за отриманими на прожиття кредитами.

На підтвердження цих обставин відповідачка ОСОБА_2 надала суду:
довідку КНП ««Рахівська районна лікарня» Рахівської міської ради Закарпатської області» від 31.05.2013 № 589 про звернення по медичну допомогу до психолога-психіатра, який поставив діагноз щодо певного психічного розладу (а.с. 36);
складений депутатом Рахівської міської ради Фіркою М.І. акт від 31.05.2023 обстеження дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , що належить матері позивачки ОСОБА_8 , 1953 р.н., у якому з нею проживають відповідачка ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актом, а також довідками ЦНАП Рахівської міської ради від 31.05.2023 № 553 і від 13.06.2023 № 598 підтверджується факт перебування доньки ОСОБА_7 на утриманні матері ОСОБА_2 (а.с. 37, 38, 63);
довідки КНП «Рахівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 08.08.2022 № 144, від 17.03.2022, від 12.12.2022 № 235 про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує постійного амбулаторного лікування (а.с. 40-42);
довідку Рахівської міської ради від 09.06.2023 № 02-36/768 про потребу ОСОБА_8 в постійному сторонньому догляді у зв`язку з нездатністю самостійного самообслуговування та акт депутатської комісії ради від 13.06.2023 повторного обстеження дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 60, 61);
довідки банків:
ПАТ «Державний ощадний банк України» від 30.05.2023 № 58 про заборгованість за договором від 08.02.2023 в сумі 8000,00 грн (а.с. 43);
АТ «Акцент-Банк» від 30.05.2023 № KP1L-9F7V-BLF2-NI57 про залишок на рахунку в сумі 7,75 грн (а.с. 44);
АТ «Універсал Банк» від 31.05.2023 про залишок на рахунку в сумі 21,24 грн (а.с. 45);
копію боргової розписки від 02.11.2022 про отримання від ОСОБА_10 у борг 60000,00 грн для закупівлі вікон і дверей зі строком повернення до 01.07.2023 (а.с. 46).

Інших доказів суду першої інстанції сторони не надавали.

Згідно зі ст. 3 ч. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 (Конвенція про права дитини), ст. 7 ч.ч. 7, 8 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Регулювання сімейних відносин здійснюється СК України на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми за відповідних умов регулюються також нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ст.ст. 1, 2, 7, 8 СК України, ст. 3 ЦК України).

Конвенція про права дитини передбачає, що держави-учасниці:
зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ст. 3 ч. 2);
поважають відповідальність, права і обов`язки батьків … належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст. 5);
забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ст. 6 ч. 2);
докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; батьки … несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 ч. 1);
визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 ч.ч. 1, 2);
визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом (ст. 31 ч. 1);
жодне в цій Конвенції не торкається будь-яких положень, які більшою мірою сприяють здійсненню прав дитини і можуть міститися: a) в законі Держави-учасниці, або b) в нормах міжнародного права, що діють щодо даної держави (ст. 41).

Відповідно до Конституції України, норм СК України, які узгоджуються з приписами Конвенції про права дитини:
кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51 Конституції України);
мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; за загальним правилом, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 ч.ч. 1, 2 СК України);
батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України);
за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3);
розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;
мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;
мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (182 ч. 2).

ЦПК України встановлює правила, за якими особа має право звернутися до суду в наказному або спрощеному позовному провадженні з вимогою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину – однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину, якщо ця вимога не пов`язана з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ст. 161 ч. 1 п. 4, ч. 2).

У рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Таким чином, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин, дії батьків дитини мають бути добросовісними.

Прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення (ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

У 2023 році розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становить 2272,00 грн.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч. 1 СК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ст. 273 ч. 4 ЦПК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Відтак право вимагати зміни (зменшення) розміру стягуваних аліментів не може заперечуватися як таке, адже стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, може не обмежуватися разовим здійсненням права на стягнення аліментів. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, щодо визначення розміру аліментів, яке не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вирішуючи відповідні вимоги, приймає рішення відповідно до закону, встановлених обставин справи, на підставі наявних доказів.

Пред`явивши вимогу про зменшення розміру стягуваних із нього на утримання доньки ОСОБА_7 , 2020 р.н., аліментів, підставами для цього позивач визначив факт погіршення стану його здоров`я внаслідок вибухової травми та необхідність сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_11 , 2015 р.н. Однак, самі по собі такі факти не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання доньки ОСОБА_7 , 2020 р.н., батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі, унеможливлює таку сплату тощо. Ці обставини підлягають належному доказуванню.

Факти отримання позивачем ОСОБА_1 вибухової травми при захисті Батьківщини до стягнення з нього судовим наказом аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , 2020 р.н., а також стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_11 , 2015 р.н., встановлені та доведені, рівно як доведена і спроможність батька надавати утримання обом дітям.

Будь-яких даних і доказів про погіршення матеріального становища платника аліментів саме у зв`язку з перенесеною травмою, зміною стану здоров`я тощо у справі немає. Натомість є докази щодо майнового становища відповідачки, на повному по суті утриманні якої перебуває донька сторін ОСОБА_7 . 

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення гармонійного розвитку, освіти, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумнівів. Такими самими загальновідомими та загальнозрозумілими обставинами є те, що внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації до України та воєнних дій, які тривали на час пред`явлення позову та тривають на час судового розгляду справи, купівельна спроможність населення України значно знизилася, що має наслідком, серед іншого, додаткові матеріальні труднощі в забезпеченні належного утримання дітей.

Маючи на своєму утриманні малолітню дитину відповідачка поза будь-яким обґрунтованим сумнівом несе основний тягар як матеріального утримання дитини, так і її виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дитину та організацію її життя. Міркування позивача про покладення основного тягаря утримання дитини на нього необґрунтовані та не враховують обставин справи.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

Доводи апеляції про те, що відповідачка, мовляв, не надала доказів придбання нею ліків, здійснення витрат на лікування дитини розрахунків своїх витрат на утримання дитини (придбання одягу, їжі, іграшок тощо), тоді як у березні один раз із позивача були стягнуті аліменти в сумі 10044,07 грн, безпідставні.

Ініціатором позову є ОСОБА_1 , який саме і зобов`язаний був у суді першої інстанції довести його підстави, що у справі є визначальним, проте, не довів повною мірою такі підстави в належний процесуальний спосіб. Відповідачка ж заперечуючи проти позову надала ряд доказів щодо обставин, які мають значення в справі, передовсім щодо самостійного повного утримання доньки сторін включно з необхідністю постійного її лікування, що жодним чином не було спростовано стороною позивача. Крім того, використання аліментів за цільовим призначенням, контроль щодо цього не були ані підставами, ані предметом позову, тому пов`язані з цим доводи апеляції врахуванню і розгляду не підлягають.

Перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, є підставою для зупинення провадження в справі (ст. 251 ч. 1 п. 2 ЦПК України). Однак, судом враховується, що ОСОБА_1 сам ініціював позов, користувався правовою допомогою адвоката, про зупинення провадження в справі не клопотав, тому про порушення його процесуальних прав, які він повною мірою реалізував на стадіях розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, не йдеться. Судом враховується також, що справа стосується інтересів дитини і оскільки питання про зміну розміру стягуваних аліментів було поставлене, потребує вирішення.

Суд першої інстанції відповідною мірою врахував доводи обох сторін і задовольнив позов частково, відповідачка такий результат справи не оскаржує.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, його половини чи іншої частини, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, реалій життя в Україні, які існують на час виникнення і вирішення спору, динаміки значення базового соціального стандарту та маючи на увазі забезпечення тривалого та достатньо стабільного матеріального утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) батька дитини, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який відповідатиме інтересам дитини, покриватиме суттєву частину витрат на дитину. Такий розмір аліментів забезпечуватиме тривалу, реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та зважаючи на фактичні обставини не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.

За таких обставин рішення суду першої інстанції щодо розміру аліментів ухвалене з додержанням норм закону, чого доводи апеляції не спростовують.

Відтак, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію  ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.

Керуючись ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рахівського районного суду від 19 червня 2023 року – без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді