ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       10 січня 2024 року                                                                м. Чернівці
                        Справа № 716/1623/23
Провадження № 22-ц/822/87/24
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Литвинюк І. М. 
суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б., 
секретар: Тодоряк Г.Д.,
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2023 року, головуючий у І-й інстанції - Одовічен Я.В.,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у вересні 2023 року звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з початку 2004 року до 2015 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 . Від спільного життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Чернівецького апеляційного суду від 09 травня 2023 року змінено рішення суду першої інстанції та стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 500 грн щомісячно. ОСОБА_2 сплачує аліменти не регулярно, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Зазначала, що у зв`язку з хворобами та навчанням дитина потребує додаткових витрат. Їх син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона самостійно не в змозі утримувати сина та повністю забезпечити необхідні витрати на його лікування та навчання, оскільки розмір її заробітної плати є незначним.
Зокрема, на початку червня 2023 року дитині видалили чотири зуба у приватній стоматологічній клініці ФОП « ОСОБА_4 », за що було сплачено 6 000 грн.
Крім того, у липні 2021 року ОСОБА_3 вступив на денну форму навчання до Чернівецького індустріального фахового коледжу за освітньо-професійною програмою «Маркетинг». Із навчальним закладом було укладено договір №152 від 30 липня 2021 року, відповідно до умов якого вона сплатила за навчання сина за навчальний 2021-2022 рік 14 340 грн, що підтверджується квитанцією №745/3 від 10 серпня 2021 року, та за навчальний 2022-2023 роки кошти у сумі 15 740 грн, що підтверджується квитанцією від 21 лютого 2023 року.
По завершенню 2022-2023 навчальних років ОСОБА_3 перевівся на заочну форму навчання, про що ОСОБА_1 підписала договір про надання освітніх послуг № 237 від 11 серпня 2023 року. На підставі зазначеного договору вона сплатила за навчальний 2023-2024 рік кошти у сумі 11 225 грн, що підтверджується квитанцією №6 від 11 серпня 2023 року.
Влітку 2023 року ОСОБА_3 вступив на денну форму навчання до Державного торговельно-економічного університету за спеціальністю «Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок», у зв`язку з чим нею укладено договір Дфін-17 від 14 серпня 2023 року. На виконання умов цього договору нею сплачено за навчальний 2023-2024 рік грошові кошти у сумі 32 000 грн, що підтверджується квитанцією № 5 від 11 серпня 2023 року.
Всього протягом 2021-2023 років позивачем було витрачено на лікування сина 6 000 грн та 73 505 грн на оплату його навчання.
Вказувала, що ОСОБА_2 є працездатним, займається фермерським господарством, інших дітей не має, аліментів нікому не сплачує, а тому повинен сплатити половину понесених витрат на лікування та навчання дитини у розмірі 39 725,50 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину у розмірі 3 000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка понесла додаткові витрати на лікування сина, що були викликані особливими обставинами, а дитина їх потребувала. Зазначені витрати повинні нести обоє з батьків у рівній мірі, у зв`язку з чим стягненню з відповідача підлягають кошти у розмірі 3 000 грн.
Чернівецький індустріальний фаховий коледж та Державний торговельно-економічний університет надають послуги по отриманню професійної освіти, що відповідають Державним стандартам здобуття професійної та вищої освіти та не надають послуг, пов`язаних із розвитком особливих здібностей дитини.
На заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Посилається не те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та не відповідає критеріям справедливого рішення. 
Зазначає, що у зв`язку з хворобами та навчанням дитина потребує додаткових витрат. Син проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Вона не в змозі самостійно утримувати та повністю забезпечувати необхідні витрати на лікування та навчання дитини, оскільки її заробітна плата є незначною, а інших видів доходу вона не має. 
Вказує на те, що здобуття вищої освіти не є обов`язковим видом навчання, а направлене на оволодіння дитиною в майбутньому висококваліфікованою професією, що надасть їй змогу отримувати гідну заробітну плату та працювати за обраною спеціальністю із задоволенням. 
Встановлений розмір аліментів в сумі 2 500 грн на місяць не дозволяє співмірно батькам нести фінансове навантаження на здобуття такої освіти дитиною та ставить в тяжке матеріальне становище одне з подружжя, оскільки сума аліментів занадто мала для оплати навчання дитини у вищому навчальному закладі. 
На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав відзив, однак колегія суддів не приймає його та залишає без розгляду, виходячи з наступного. 
Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи.
Частиною першою статті 183 ЦПК України встановлено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.
Відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.
Згідно із частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Відзив ОСОБА_2 надійшов на офіційну електронну пошту Чернівецького апеляційного суду, однак не підписаний електронним цифровим підписом заявника.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.6).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2023 року, частково зміненим постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 травня 2023 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.9-10).
Позивач зазначає, що на початку червня 2023 року дитині видалили 4 зуба у приватній стоматологічній клініці ФОП « ОСОБА_4 », за що було сплачено 6 000 грн.
Відповідно до актів виконаних робіт від 18 травня 2023 року та 01 червня 2023 року пацієнту ОСОБА_5 видалено чотири зуба мудрості (а.с.13-14). За надані послуги стоматологічній клініці « ІНФОРМАЦІЯ_4 »(ФОП ОСОБА_4 ) сплачено кошти у сумі 6 000 грн, що підтверджується фіскальними чеками (а.с.13-14 зворот).
У липні 2021 року ОСОБА_3 вступив на денну форму навчання до Чернівецького індустріального фахового коледжу за освітньо-професійною програмою «Маркетинг». З навчальним закладом було укладено договір №152 від 30 липня 2021 року (а.с.15-16). Відповідно до умов договору за навчання сина за навчальний 2021-2022 рік сплачено 14 340 грн, що підтверджується квитанцією №745/3 від 10 серпня 2021 року, та за навчальний 2022-2023 рік - кошти у сумі 15 740 грн, що підтверджується квитанцією від 14 вересня 2022 року (а.с.19).
Встановлено, що у 2022-2023 навчальному році ОСОБА_3 перевівся на заочну форму навчання, про що ОСОБА_1 підписала договір про надання освітніх послуг №237 від 11 серпня 2023 року (а.с.21-22). На підставі зазначеного договору позивачка сплатила за навчальний 2023-2024 рік кошти у сумі 11 225 грн, що підтверджується квитанцією № 6 від 11 серпня 2023 року (а.с.25).
Влітку 2023 року ОСОБА_3 вступив на денну форму навчання до Державного торговельно-економічного університету за спеціальністю «Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок», у зв`язку з чим укладено договір Дфін-17 від 14 серпня 2023 року (а.с.26). На виконання умов цього договору позивачкою сплачено за навчальний 2023-2024 рік грошові кошти у сумі 32 000 грн, що підтверджується квитанцією № 5 від 11 серпня 2023 року (а.с.27).
Всього протягом 2021-2023 років позивачем було витрачено на лікування сина 6 000 грн та 73 505 грн - на оплату його навчання.
Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18).
Проте, всупереч зазначеним вимогам закону, позивачка не довела суду, що понесені нею додаткові витрати у вигляді оплати навчання на утримання сина були зумовлені особливими обставинами, зокрема необхідністю розвитку певних здібностей дитини.
Отже, позивач не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що навчання дитини у Чернівецькому індустріальному фаховому коледжі та Державному торговельно-економічному університет зумовлені необхідністю розвитку певних здібностей дитини. 
У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року (справа № 336/1488/19).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, у спірних правовідносинах висновки Верховного Суду є сталими, а тому колегія суддів не вбачає підстав для відступу від них. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати на навчання дитини з метою здобуття професійної освіти не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України, що апелянтом не спростовано. 
Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача половини витрат на лікування дитини у розмірі 3 000 грн, суд першої інстанції правильно визначився, що такі витрати викликані особливими обставинами, а дитина їх потребувала. 
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій
Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18).
Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до статті 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.
На підставі викладеного, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        І.М. Литвинюк                                                         
Судді:                                                  Н.К. Височанська

                                                                               І.Б. Перепелюк