ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року	Львів	Справа № 380/19976/23 пров. № А/857/20940/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.
суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року у справі № 380/19976/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій,-

суддя у І інстанції Братичак У.В.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце винесення рішення м. Львів,
дата складання повного тексту рішення не заначено,-

                                                                        ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області – відповідач) в якому просила:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2021 на підставі довідки Головного управління ДФС у Львівській області від 23.09.2021 №306, виданої станом на 01.12.2020;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2021 на підставі довідки Головного управління ДФС у Львівській області від 23.09.2021 №306, виданої станом на 01.12.2020, з урахуванням виплачених раніше сум.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вказує, що Головним управлінням ДФС у Львівській області на її звернення було видано довідку від 23.09.2021 №306 про розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 01.12.2020. Також зазначає, що, у зв`язку з цим звернулася до відповідача зі заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки. Однак, у відповідь отримала відмову. Вважає дії відповідача щодо відмови перерахувати пенсію протиправними та такими, що порушують право позивачки на отримання пенсії із врахуванням додаткових видів грошового забезпечення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційних вимог, покликається на те, що 23.09.2021 ГУ ДФС у Львівській області була видана довідка №306 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.12.2020 року (день з якого змінено розмір грошового забезпечення особам, що проходять службу) за посадою старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління Головного управління Міндоходів у Львівській області.
Так, до складу грошового забезпечення включено такі складові: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, надбавка за вислугу років (45%), надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%), набавка за особливості проходження служби (30%), премія 22312,50 грн.
Апелянт вважає, що надбавка за особливості проходження служби та преміювання, є щомісячними додатковими видами грошового забезпечення встановлення та зміна розміру яких обумовлює, виникнення права на перерахунок пенсії, на підставі Закону №2262-ХІІ.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.
Відповідно до протоколу за пенсійною справою - 1305011198, основний розмір пенсії позивача становить 70% грошового забезпечення.
23.09.2021 Головним управлінням ДФС у Львівській області видано довідку №306 про розмір грошового забезпечення позивача за нормами, чинними на 01.12.2020.
Позивач 27.07.2023 звернулася до відповідача зі заявою, в якій просила здійснити перерахунок основного розміру її пенсії за вислугу років на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №306 від 23.09.2021, складеної Головним управлінням ДФС у Львівській області станом на 01.12.2020.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.08.2023 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що підстави для проведення перерахунку пенсії відповідно до оновленої довідки №306 від 23.09.2021 відсутні. 
Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що збільшення відсоткового розміру окремих видів грошового забезпечення військовослужбовців за посадою аналогічною тій, яку займала позивач на час звільнення зі служби, зокрема, надбавки за особливості проходження служби та премії, на підставі розпорядчих документів ДФС, не є тотожним підвищенню грошового забезпечення на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, а тому таку зміну розміру грошового забезпечення за окремою посадою не можна розглядати як підвищення грошового забезпечення в цілому.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, в органах цивільного захисту, є Закон України від 09 квітня 1992 року за №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі, також - Закон №2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно з статтею 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч.2 ст.9 Закону №2011-XII).
Відповідно до частини 3 статті 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Статтею 43 Закону України №2262-XII передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частинами 2 і 3 статті 51 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у зв`язку  із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Відповідно до частин 3 та 4 статті 63 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Отже, Кабінету Міністрів України надано право встановлювати умови та порядок перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.
Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України №2262-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393» (Порядок №45) пунктом 1 Порядку №45, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України №2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати розміри грошового забезпечення.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704, якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.
Відповідно до пункту 10 Постанови №704, ця постанова набрала законної сили з 01 березня 2018 року.
Отже, з набранням чинності Постанови №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення діючих військовослужбовців та деяких інших осіб у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.
З метою врегулювання порядку перерахунку пенсій особам, яким пенсії призначені відповідно до Закону України №2262-XII Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №103.
Пунктом 1 Постанови №103 встановлено перерахувати з 01 січня 2018 року пенсії, призначені згідно із Законом України №2262-XII до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови №704.
Також Постановою №103 було внесено відповідні зміни до Порядку №45.
Пунктом 5 абзацом 1 Порядку №45 (у редакції Постанови №103) передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Разом з тим, у Додатку 2 до Порядку №45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яка складається з розміру посадового окладу, окладу за військове (спеціальне) звання та процентної надбавки за вислугу років.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі №826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови КМУ №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.
Постановою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року.
Оскільки зміни, внесені Постановою №103, зокрема, до додатку 2 Порядку №45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін.
При цьому порядок дій, який повинні вчинити відповідні державні органи, у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, не змінився.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, є збільшення рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, що може бути реалізовано двома шляхами: через централізований механізм повідомлень та інформувань територіального органу Пенсійного фонду України органами влади, у спосіб, визначений пунктами 1-3 Порядку № 45; за відповідною заявою пенсіонера та доданими до неї документами.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що заява пенсіонера та додані до неї документи, які дають право на подальше підвищення пенсії (довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій), є підставою для перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, проте за умови, якщо її видача державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено Порядком №45, обумовлена зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
Таким чином, вирішення питання щодо наявності у позивача права на перерахунок його пенсії, у тому числі моменту, з якого, на думку позивача у нього виникло таке право, нерозривно пов`язане із підставою підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ГУ ДФС у Львівській області було сформовано для позивача довідку №07-14/102 від 30.03.2018 про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018, згідно з якою розмір грошового забезпечення за відповідною посадою становить 10121,00 грн, у яке включено: посадовий оклад – 5500,00 грн, оклад за військовим званням - 1480,00 грн, надбавка за вислугу років (45%) - 3141,00 грн.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання Постанови №103, з урахуванням довідки від 30.03.2018 №07-14/102 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, скерованої Головним управління ДФС у Львівській області, було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018.
У подальшому, ГУ ДФС у Львівській області сформовано для позивача нову довідку №306 від 23.09.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 01.12.2020, згідно з якою розмір грошового забезпечення за відповідною посадою становить 36294,80 грн, який складається із складових: посадовий оклад 5500,00 грн; оклад за військовим (спеціальним) званням полковник податкової міліції 1480,00 грн; надбавка за вислугу років (45%) 3141,00 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%); надбавка за особливості проходження служби (30%) 3036,30 грн; премія 36294,80 грн..
Судом встановлено, що відповідно до повідомлення Пенсійного органу про розмір грошового забезпечення надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) врахована до розміру пенсії позивача.
Тобто, згідно довідки №306 від 23.09.2021 працівникам податкової міліції за відповідною посадою старшого  оперуповноваженого в особливо важливих справах міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління Головного управління Міндоходів у Львівській області станом на 01.12.2020 було нараховано надбавку за особливості проходження служби у розмірі 30% та премію. 
Однак, колегія суддів вважає, що довідка, яка видана ГУ ДФС у Львівській області від 23.09.2021 №306 про розмір грошового забезпечення станом на 01.12.2020 не надає позивачу права на перерахунок його пенсії з 01.01.2021.
Так, п.1 Розділу II Наказу Міністерства фінансів України №616 від 17.07.2018 (далі Порядок №616) передбачено, що посадові оклади особам начальницького складу податкової міліції встановлюються залежно від займаних ними посад у розмірах, установлених додатками 9-11 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та визначених у штатних розписах відповідних органів ДФС, з дня призначення на відповідну посаду.
Відповідно до ч.2 Розділу IV Порядку №616, керівник ДФС та керівники її територіальних органів у межах асигнувань, що виділяються на утримання відповідних органів, мають право встановлювати надбавку за особливості проходження служби у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.
Надбавка для керівників, заступників керівників та інших осіб начальницького складу податкової міліції структурних підрозділів територіального органу ДФС, а також для перших заступників, заступників керівників територіальних органів ДФС нижчого рівня встановлюється та виплачується на підставі наказу керівника територіального органу ДФС за поданням, погодженим першим заступником або заступником керівника територіального органу ДФС відповідно до розподілу обов`язків.
У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення службової дисципліни надбавка за особливості проходження служби знімається або розмір її зменшується.
У разі недостатності фонду грошового забезпечення для проведення виплати надбавки її розмір переглядається.
Надбавку може бути переглянуто у бік як збільшення, так і зменшення або знято у тому самому порядку, в якому здійснюється її встановлення.
Преміювання осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення, відповідно до положення про преміювання, затвердженого наказом ДФС.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що збільшення відсоткового розміру окремих видів грошового забезпечення військовослужбовців за аналогічною посадою, зокрема, надбавки за особливості проходження служби та премії, яку займав позивач на час звільнення зі служби, на підставі розпорядчих документів ДФС, не є тотожним підвищенню грошового забезпечення на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, а тому таку зміну розміру грошового забезпечення за окремою посадою не можна розглядати як підвищення грошового забезпечення військовослужбовців вцілому. Крім цього, надбавка за особливості проходження служби та премія є одноразовими.
Також, суд апеляційної інстанції вважає, що зміна розміру грошового забезпечення конкретних службовців, в тому числі осіб, які проходять службу на відповідній посаді, відбувалася з огляду на реалізацію керівником територіального органу ДФС своїх повноважень, визначених у Постанові №704 та Порядку №616, щодо встановлення у межах бюджетних асигнувань розміру надбавки за особливості проходження служби та преміювання. 
Таким чином, розмір преміювання для конкретної особи рядового та начальницького складу податкової міліції заздалегідь не є фіксованим, а здебільшого залежить від особистого внеску в загальні результати служби у межах фонду преміювання.
Збільшення відсоткового розміру окремих видів грошового забезпечення військовослужбовців за посадою аналогічною тій, яку займав позивач на час звільнення зі служби, зокрема, надбавки за особливості проходження служби та премії, на підставі розпорядчих документів ДФС, не є тотожним підвищенню грошового забезпечення на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, а тому таку зміну розміру грошового забезпечення за окремою посадою не можна розглядати як підвищення грошового забезпечення в цілому.
Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду з аналогічного предмета спору, що наведена у постановах від 14.03.2023 у справі №380/15276/21, від 04.07.2023 у справі №380/16912/21, від 26.07.2023 у справі №380/16010/21, від 09.11.2023 №380/14770/21, від 14.11.2023 у справі №380/2246/22.
Отже, у суду відсутні докази того, що станом на момент звернення позивача до ГУ ДФС у Львівській області із заявою про видачу оновленої довідки, відбулись зміни розміру грошового забезпечення за відповідною посадою, як обов`язкової передумови для виникнення у відповідача обов`язку для перерахунку пенсії позивача.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2021 на підставі довідки від 21.10.2021 року №441 про грошове забезпечення станом на 01.12.2020, яка виготовлена Головним управлінням ДФС у Львівській області.
Таким чином, апеляційна скарга позивача не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд –

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року у справі № 380/19976/23 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.   

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник