ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 683/1665/21
Провадження № 22-ц/4820/15/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №683/1665/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року (суддя Сагайдак І.М., повне судове рішення складено 02 лютого 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» про усунення перешкод у користування земельною ділянкою.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, що розташована на території Веснянської сільської ради, площею 3,1394 гa, кадастровий номер 6824281700:04:019:0106. Позивачка зазначила, що вона обмежена у користуванні та володінні своїм майном, оскільки при оформлені права власності у квітні 2020 року їй стало відомо про наявність Договору оренди землі від 30 березня 2015 року, у відповідності до якого вказана вище земельна ділянка передана колишньою власницею ОСОБА_2 в оренду ТОВ «Енселко Агро» на термін до 25.10.2032. В той же час, жодного договору та додаткових угод колишня власниця земельної ділянки ОСОБА_2 не підписувала та не укладала. 
Позивачка вказує, що 03 січня 2006 року спадкодавиця ОСОБА_2 уклала Типовий договір оренди землі з СТОВ «Інтер Случ», за якою передала в оренду земельну ділянку кадастровий номер 6824281700:04:019:0106 до 03.01.2016. Однак, позивачкою з`ясовано, що відповідно до Угоди про дострокове припинення дії договору від 11 січня 2011 року (яку ОСОБА_2 не підписувала), вказаний вище договір припинено з 11.01.2011 і 13.01.2011 між ОСОБА_2 та ТОВ «Енселко Агро» було укладено Договір оренди землі (що не підписаний ОСОБА_2 ), відповідно до якого ОСОБА_2 передала ТОВ «Енселко Агро» в оренду земельну ділянку кадастровий номер 6824281700:04:019:0106 терміном на 10 років. Також, відповідно до додаткової угоди від 13 січня 2011 року, що викладена у формі договору оренди землі, ОСОБА_2 передала відповідачу цю ж земельну ділянку в платне користування терміном до 25.10.2032. 
ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 не підписувала ні Угоди про дострокове припинення дії договору від 11 січня 2011 року, ні Договору оренди землі від 13 січня 2011 року, ні додаткової угоди від 13 січня 2011 року. І позивачка зверталась до відповідача з приводу повернення земельної ділянки у її законне володіння, однак на такі звернення ТОВ «Енселко Агро» не реагує, продовжуючи незаконно володіти нерухомим майном. 
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просила суд усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 3,1394 га кадастровий номер 6824281700:04:019:0109 та зобов`язати ТОВ «Енселко Агро» повернути їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веснянської сільської ради. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2021 року по справі призначено судову-почеркознавчу експертизу і на період її проведення провадження у справі зупинено.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2022 року провадження у справі поновлено.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 травня 2022 року для проведення експертизи експерту повторно направлено ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2021 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи і на період її проведення провадження у справі зупинено.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2022 року провадження у справі поновлено.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року позов задоволено. Усунено перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 3,1394 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824281700:04:019:0106, що розташована на території Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, шляхом зобов`язання ТОВ «Енселко Агро» повернути вказану земельну ділянку ОСОБА_1 . Стягнуто з ТОВ «Енселко Агро» на користь ОСОБА_1 3173 грн 40 коп судових витрат.
Не погоджуючись із цим рішенням суду, ТОВ «Енселко Агро» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує, що 13 січня 2011 року між ОСОБА_2 та товариством було укладено договір оренди землі №б/н, який зареєстровано 25.10.2012. Предметом цього Договору є строкове платне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 3,1394 гектарів кадастровий номер 6824281700:04:019:0106, що знаходиться на території Веснянської сільської ради. Вподальшому, між ОСОБА_2 та ТОВ «Енселко Агро» 30 березня 2015 року було укладено додаткову угоду до договору оренди землі. 
Апелянт посилається на те, що власницею земельної ділянки ОСОБА_2 ніколи не подавалося жодних заяв, претензій до ТОВ «Енселко Агро» з проханням повернути їй земельну ділянку, чи позову до суду з вимогами про розірвання, оспорення або припинення з будь-яких підстав вказаного Договору чи Додаткової угоди. Навпаки, вона уклала з ТОВ «Енселко Агро» Договір і Додаткову угоду, при цьому, з 2011 по 2020 рік включно отримувала орендну плату за землю. 
Викладені позивачкою обставини, а також усні заяви представника, якими вони обґрунтовують вимоги, є непослідовними та нелогічними, базуються на суб`єктивних міркуваннях. У свою чергу, суд першої інстанції не дослідив недобросовісну поведінку позивачки, яка фактично зловживає правом інших осіб та не надав їм належної оцінки. 
Також апелянт не погоджується із твердженням суду першої інстанції про те, що сторони не досягли згоди щодо умов зазначених угод, так як ці угоди підписано іншою невстановленою особою, а тому основна угода від 13 січня 2011 року та додаткова угода від 30 березня 2015 року є неукладеними. Представник товариства посилається на те, що Договір та Додаткова угода були укладені і належним чином зареєстровані; відповідно до умов Додаткової угоди збільшено термін дії оренди землі та збільшено розмір орендної плати; з часу укладення Додаткової угоди орендодавець отримувала орендну плату за землю відповідно до умов Додаткової угоди і жодного разу не зверталась до ТОВ «Енселко Агро» з вимогою повернути їй земельну ділянку через не підписання нею Договору та Додаткової угоди.
Таким чином, ТОВ «Енселко Агро» просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідачки до апеляційного суду не надходив. 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12 квітня 2023 року зупинено провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №513/879/19 (№14-49цс22).
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18 грудня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 31 січня 2024 року на 13 год 30 хв.
Учасники справи та їх представники до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 про причини неявки суд не повідомила. А від представника ТОВ «Енселко Агро» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, через зайнятість представника Товариства в інших судових справах, що перешкоджає бути присутнім в Хмельницькому апеляційному суду при розгляді цієї справи. 
Судова колегія вважає, що зазначене клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Так, статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Отже, законодавець визначив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою і апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Окрім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду цієї справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання ТОВ «Енселко Агро» про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає, а справу можна розглянути за відсутності сторін, які не з`явилися в судове засідання та явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,1394 га, що розташована на території Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (на даний час територія Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області), кадастровий номер 6824281700:04:019:0106 (а.с.10).
Вказану земельну ділянку ОСОБА_1 набула у власність в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 20 квітня 2021 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотною Т.В., зареєстрованим в реєстрі за №1-521 (а.с.9).
03 січня 2006 року між ОСОБА_2 та СТОВ «Інтер-Случ» було укладено типовий договір оренди землі, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для вирощування с/г культур, загальною площею 3,1394 га строком на 10 років, про що у Державному реєстрі земель 19.04.2006 вчинено запис №040674700149 (а.с.11-12).
11 січня 2010 року між померлою ОСОБА_2 та СТОВ «Інтер-Случ» було укладено Угоду про дострокове припинення дії Договору оренди земельної ділянки, за якою орендар та орендодавець дійшли згоди розірвати Договір оренди земельної ділянки площею 3,1394 га кадастровий номер 6824281700:04:019:0106 від 03.01.2006 (а.с.13).
13 січня 2011 року між померлою ОСОБА_2 та ТОВ «Енселко Агро» укладено Договір оренди землі, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування на 10 років земельну ділянку площею 3,1394 га, що розташована на території Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер 6824281700:04:019:0106, який зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі Хмельницької області за №682420004012158, що підтверджується відповідною відміткою на договорі (а.с.14-16).
30 березня 2015 року між померлою ОСОБА_2 та ТОВ «Енселко Агро» укладено Додаткову угоду до договору оренди землі №б/н від 13 січня 2011 року, зареєстрований 25.10.2012 за №682420004012158. Відповідно до цієї угоди земельну ділянку площею 3,1394 га, що розташована на території Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер 6824281700:04:019:0106 ОСОБА_2 передано ТОВ «Енселко Агро» в строкове платне користування на строк до 25.10.2032 (а.с.17-22).
Право оренди за цією угодою зареєстровано 30.05.2016, номер запису про інше речове право 14788265, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №60644570 від 03.06.2016 (а.с.27-28).
Згідно списків згрупованих поштових переказів по земельній ділянці площею 3,1394 га, кадастровий номер 6824281700:04:019:0106 ТОВ «Енселко Агро» ОСОБА_2 за договором оренди землі було виплачено: 02.03.2018 – 8900,67 грн, 13.06.2019 – 8900,67 грн, 18.07.2019 – 8900,67 грн, 25.09.2019 – 1780,14 грн, 07.04.2020 – 1780,14 грн, а всього 30262,29 грн (а.с.43). 
Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/123-22/8764-ПЧ від 21 жовтня 2022 року підпис в розділі «Підписи» в графі «Орендодавець» на договорі оренди землі від 13.01.2011, укладеному між ОСОБА_2 та ТОВ «Енселко Агро», зареєстрованому 25 жовтня 2012 року за №682420004012158, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.
Підпис в розділі «Підписи сторін» в графі «Від Орендодавця:» на додатковій угоді від 30 березня 2015 року до договору оренди землі від 13 січня 2011 року, яка укладена між ОСОБА_2 та ТОВ «Енселко Агро», ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.
Дати відповідь на питання «Чи виконано рукописні підписи в розділі «Підписи» в графі «Орендодавець» на договорі оренди землі від 13 січня 2011 року та в розділі «Підписи сторін» в графі «Від Орендодавця:» на додатковій угоді від 30 березня 2015 року до договору оренди землі від 13 січня 2011 року однією і тією ж особою чи різними особами?», не виявилося можливим (а.с.171-175).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя не підписувала ні Договору оренди землі від 13 січня 2011 року, а ні Додаткової угоди від 30 березня 2015 року до Договору оренди землі від 13 січня 2011 року, що свідчить про їх неукладеність, у зв`язку із чим спірна земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні ТОВ «Енселко Агро» без установлених законом підстав, тому в порядку усунення перешкод позивачці у здійсненні права власності на належну їй земельну ділянку, яку вона набула в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ТОВ «Енселко Агро» має повернути ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.
Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини 1 статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
За частиною 1 статті 205 ЦК України, в редакції на час укладення договорів, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Із положень частини 1 статті 627 ЦК України слідує, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як передбачено частиною 1 статті 638 ЦК України, в редакції на час укладення договорів, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині 3 статті 640 ЦК України унормовано, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Частиною 1 статті 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до частини 4 статті 124 ЗК України, в редакції на час укладення договорів, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
За змістом статей 125 і 126 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.
В силу частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України №161-ХІV «Про оренду землі».
Згідно з частиною 1 статті 13 Закону №161-ХІV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Із положень частини 1 статті 14 Закону №161-ХІV, в редакції на час укладення договорів, слідує, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Як передбачено статтею 15 Закону №161-ХІV, в редакції на час укладення договорів, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. 
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. 
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам 2, 3 статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. 
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду в справі № 145/2047/16 констатувала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.
Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:а) визнання прав;б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;в) визнання угоди недійсною;г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд першої інстанції, оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України, подані учасниками справи та їх представниками докази, а саме копії: свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.04.2021, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.04.2021, типового договору оренди землі від 03.01.2006, угоди про дострокове припинення дії договору оренди земельної ділянки від 11.01.2011, договору оренди землі від 13.01.2011, додаткової угоди від 30.03.2015 до договору оренди землі №б/н від 13.01.2011, державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.12.2005, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.06.2016, списків згрупованих поштових переказів електронних; реєстру переказів відправлених від 19.06.2019; розшифровки виплат ОСОБА_2 за період з 2018 по 2020 роки та висновок експерта № СЕ-19/123-22/8764/ПЧ від 21.10.2022, встановивши факт непідписання ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки від 13.01.2011 та додаткової угоди від 30.03.2015 з ТОВ «Енселко Агро», прийшов до вірного висновку про неукладеність договору оренди землі від 13.01.2011 і додаткової угоди від 30.03.2015 до договору оренди землі №б/н від 13.01.2011 та про відсутність волевиявлення ОСОБА_2 на передачу відповідачу в оренду земельної ділянки та безпідставність користування останнім майном, що належить позивачці на праві власності.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що сторони не досягли згоди щодо умов спірних угод, а також посилання апелянта на те, що дії позивачки, яка після смерті орендодавця, звернулася до суду із позовом та стверджує, що спірні договір оренди землі та додаткову угоду ОСОБА_2 не укладала є суперечливим і недобросовісними попередній поведінці орендодавця. 
Адже доведений факт виплати лише 02.03.2018, 13.06.2019, 18.07.2019, 25.09.2019 та 07.04.2020 ТОВ «Енселко Агро» на користь ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 плати за користування земельною ділянкою за 2018, 2019, 2020 роки не свідчить про прийняття ОСОБА_2 , як власником земельної ділянки, усіх істотних умов саме договору оренди земельної ділянки від 13.01.2011 та додаткової угоди від 30.03.2015, а лише підтверджує згоду власника земельної ділянки на оплатне користування у період з 2018 по 2020 роки відповідачем її майном та отримання за це відповідної плати без визначення інших істотних умов зазначеного договору та додаткової угоди, зокрема строку дії договорів, умов використання земельної ділянки, розмір, тощо.
Тому, за умов не підписання померлою ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки від 13.01.2011 та додаткової угоди від 30.03.2015 відсутні підстави стверджувати, що між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ТОВ «Енселко Агро» було погоджено всі істотні умови договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди, а отримання власником майна плати за користування земельною ділянкою при неукладенні цих правочинів не свідчить про схвалення ОСОБА_2 їх умов вцілому.
Велика Палата Верховного Суду в справі № 145/2047/16 констатувала, що ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок і такий негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок, а тому твердження апелянта, що померла ОСОБА_2 протягом певного часу не вчиняла дій, спрямованих на припинення договору оренди, що свідчити про схвалення нею умов договору, є помилковими. 
Також, з огляду на наведене, колегія суддів не погоджується з аргументами апеляційної скарги про недобросовісної поведінки позивачки, враховуючи отримання ОСОБА_2 коштів від ТОВ «Енселко Агро» та не оспорення за життя договору оренди від 13.01.2011 і додаткової угоди від 30.03.2015, адже факт отримання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 саме з 2018 по 2020 роки плати за користування земельною ділянкою не підтверджує факт її обізнаності, укладення та узгодження умов зазначених договорів.
Посилання відповідача на не застосування судом першої інстанції правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду у справах № 338/180/17 та № 227/3760/19 не заслуговують на увагу, адже права і обов`язки, які з`ясовувалися Великою Палатою Верховного Суду у справах № 338/180/17 та №227/3760/19, є нерелевантними до існуючих спірних правовідносин - різними є предмет та підстави позову, а також їх матеріально-правове регулювання.
Так, відносини в справі №227/3760/19 виникли з приводу договору майнового найму нежитлового приміщення, а в справі №338/180/17 - щодо визнання укладеним договору підряду та стягнення заборгованості. І Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №227/3760/19 не відступила від правових позицій, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку з переглядом судового рішення перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» залишити без задоволення.
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 31 січня 2024 року.

Судді                                          А.П. Корніюк

                                                І.В. П`єнта

О.І. Талалай