УХВАЛА
 
5 лютого 2024 року
м. Київ
справа № 751/8050/23
провадження № 51-607 ск 24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої               ОСОБА_1 ,
суддів            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на  судові рішення,
встановила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у  касаційному порядку.
Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано положень пунктів 3, 4, 5 ч.  2, ч. 5 цієї статті.
Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено судові рішення, що оскаржуються, з правовим обґрунтуванням заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу. 
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та  особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судового рішення, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції не перевіряє відповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених судами нижчих інстанцій.
Усупереч законодавчим приписам у поданій короткій скарзі не зазначено судових рішень, які оскаржуються в порядку касаційної процедури, та  не  викладено обґрунтування їх незаконності й необхідності скасування чи зміни на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей  370, 374, 412-414, 419 цього Кодексув їх взаємозв`язку. 
Крім того, у прохальній частині скарги засудженим не сформульовано вимог до  суду касаційної інстанції відповідно до ст. 436 КПК (повноваження суду за  наслідками розгляду касаційної скарги).
Також до касаційної скарги не додано копії вироку, як це передбачено ч. 5 ст. 427 вказаного Кодексу.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
У разі необхідності отримання правової допомоги засуджений може звернутися до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу».
Ураховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                         ОСОБА_5