КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 752/6930/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5322/2024   
                                                   
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
05 лютого 2024 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів:  Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року у складі судді Шевченко Т.М., 
у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
    В С Т А Н О В И В :
 
У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив стягнути з відповідача 24 949 грн 97 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка утворилася за період з 01.01.202 по 28.02.2023, а також 1 577 грн 31 коп. інфляційних втрат та 514 грн 02 коп. 3 % річних.
 
Вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ "Управляюча компанія "Венеція" на підставі актів прийому-передачі від забудовника ТОВ "ТМО Ліко-Холдинг" здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, комунальні послуги, тощо. 
 
09.11.2021 ТОВ "Управляюча компанія "Венеція" змінило найменування з попереднього найменування ТОВ "Ліко-Житлосервіс" на поточне найменування.
 
Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .
 
Згідно рішення Київської міської ради від 25.08.2022 року № 4928/4969, АДРЕСА_2 перейменовано на АДРЕСА_2.
 
15.06.2004 року між позивачем та ОСОБА_2 у справі укладено договір № 41 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, за умовами якого позивач забезпечує обслуговування та ремонт житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , а також утримання прибудинкової території, а відповідач приймає участь у витратах на виконання зазначених робіт.
 
Рішенням Голосіївського  районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року позов задоволено. 
 
Постановлено стягнути у рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2   на користь  ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» заборгованість за  послуги з утримання будинків  і споруд та прибудинкових територій за період з січня 2020 року по лютий 2923 року у розмірі 24 949 грн 97 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги 1 577 грн 31 коп. інфляційних втрат, 514 грн 02 коп.-  3 % річних та 2684 грн судового збору.    
 
У  апеляційній скарзі ОСОБА_1  посилається порушення норм процесуального права на неправильне застосування норм матеріального права, а тому просить рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 скасувати та покласти всі витрати на ОСОБА_2 .
 
Зазначає, що не зрозуміло на якій підставі судом стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 , оскільки її не було залучено до розгляду у справі й не направлялася позовна заява.
 
Не відповідають обставинам справи й висновки суду про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками по частині кв. АДРЕСА_4 , з тих підстав, що у свідоцтві на право власності вказаної квартири лише ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 проживає в іншому районі м. Києва, а отже не є користувачем наданих позивачем послуг.
 
Вказує, що не підписувала зазначений у рішенні суду договір № 41 від 15.06.2004 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. 
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Відповідно до положень частини 1 статті  369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
 Установлено, що рішення суду першої інстанції  в частині вирішення вимог ОСОБА_2 не оскаржено, тому апеляційний суд на підставі ч. 1 ст.367 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги  ОСОБА_1 .
 
Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, су апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
 
Згідно  положень ст.322 ЦК України  власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
 
Відповідно до справи, ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» здійснює обслуговування багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .
 
Згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 29.10.2004 Начальником Головного управління житлового забезпечення  виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), власником квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_2 (а.с.10).
 
Установлено, що  рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від  15.04.2010 у справі № 2-46/10 квартиру  АДРЕСА_4 визнано спільним майном ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 з визначення за кожним із них право власності по частині (а.с. 65-69).
 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань в частині оплати наданих позивачем послуг, по квартирі АДРЕСА_6 указаного будинку, пов`язаних з утриманням його та прибудинкових територій,  утворилася заборгованість, яка   за період з  01.01.2020 по 28.02.2023 становить  24 949 грн 97 коп., а також  з 01.01.2020 по 01.02.2022 інфляційні втрати складають 1 577 грн 31 коп. та 514 грн 02 коп. - 3 % річних.
 
Як убачається зі  змісту позову, товариством  вимоги  про стягнення заборгованості за послуги  з утримання будинку  й прибудинкової території  заявлено лише до ОСОБА_2 , а тому позивач просив стягнути з боржника  заборгованість, яка утворилася  за період з  01.01.2020 по 28.02.2023, в сумі 24 949 грн 97коп., а також нараховані на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України з 01.01.2020 по 01.02.2022 - 1 577 грн 31 коп. інфляційних втрат та 514 грн 02 коп. - 3 % річних.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
 
Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов договору позики. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.
 
За встановленого, позивач має право вимагати сплати 3 % річних  та інфляційні за період прострочення грошового зобов`язання.
 
Установлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.04.2023  відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ТОВ  «Управляюча компанія «Веренція» до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с.21).
 
Отже, позивачем заявлено позовні вимоги лише до одного відповідача й судом, відповідно, відкрито провадження у справі за вимогами, заявленими  лише до  ОСОБА_2 .
 
Відповідно до справи, ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву, в якій  відповідач частково заперечував проти заявлених вимог та зазначав, що з урахуванням рішення Голосіївського районного суду м. Києва від  15.04.2010 у справі № 2-46/10, він є власником лише частини квартири. Одночасно з посиланням на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04.04.2018 у справі №752/20153/16-ц та установленого порядку користування житловим приміщенням, просив стягнути з нього заборгованість у розмірі 47,3% від заявлених вимог (а.с.41).
 
Таким чином, заперечуючи проти  частини вимог, ОСОБА_2 указував про те, що він не є одноособовим власником квартири, а тому й не повинен нести витрати на утримання будинку, в якому вона розташована, у повному обсязі.
 
Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості у рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , суд першої інстанції  визнав доведеним, що відповідачі є співвласниками   по частині квартири АДРЕСА_4 , а тому у рівних частках і повинні нести витрати за утримання будинку та прибудинкової території.
 
Між тим, таких висновків районний суд дійшов з порушенням норм процесуального права.   
  
Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
 
У частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
 
Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
 
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 209/3611/19 (провадження № 61-3899св21).
 
Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
 
Матеріали справи свідчать, що позивач по справі звертався у суд з клопотанням про  залучення до участі у справі  як співвідповідача - ОСОБА_1 з посиланням на те, що квартира АДРЕСА_4 належить  по частині ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.64).
 
Між тим, у справі відсутні докази вирішення районним судом указаного клопотання та прийняття у зв`язку з цим процесуального рішення на підставі положень ст. 51 ЦПК України шляхом залучення до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_1 . 
 
Отже, не прийнявши судове рішення про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_1 , районний суд  з порушенням положень процесуального права дійшов висновку про визнання указаної особи співвідповідачем у справі з покладенням обов`язку по сплаті виниклої заборгованості відповідно до частки у праві власності.
 
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині  визнання доведеним наявність правових підстав до стягнення з ОСОБА_1 у рівній частці заборгованості, підлягає скасуванню, а апеляційна скарга в указаній частині - задоволенню.
 
Разом з тим, доводи апеляційної скарги про  неправильне застосування районним судом положень матеріального права  в частині вирішення вимог  щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у період дії воєнного стану - безпідставні, остільки відповідно до даних долученого до справи розрахунку нарахування позивачем  на заборгованість 3 % річних та інфляційних втрат проведено за період з 01.01.2020 по 01.02.2022 (а.с.16).
Враховуючи, що ОСОБА_2 є власником лише частини квартири АДРЕСА_4 , то й  витрати по утриманню будинку й прибудинкової території повинен нести з урахування половини суми виниклого боргу (24949,97:2) = 12 474 грн 98 коп., 3 % річних (514,02:2) = 257 грн 01 коп., інфляційних втрат (1577,31:2) = 788 грн 65 коп. та судового збору (2684:2) = 1342 грн.
 
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про  необхідність викладення резолютивної частини  рішення суду з урахуванням заявлених до ОСОБА_2 позовних вимог у наступні редакції :
 
Позов ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь  ТОВ  «Управляюча компанія «Венеція» (03189, м. Київ, вул. Ломоносова, 58-А, ЄДРПОУ 30303467) заборгованість  за послуги з утримання  будинку і прибудинкової території за період з 01.01.2020 по  28.02.2023 у розмірі 12 474 грн 98 коп. 788 грн 65 коп., інфляційні втрати, у сумі , а також  3% річних у сумі 257 грн 01 коп.
 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь  ТОВ  «Управляюча компанія «Венеція» (03189, м. Київ, вул. Ломоносова, 58-А, ЄДРПОУ 30303467) судовий збір пов`язаний з розглядом справи в сумі 1342 грн.
 
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір на суму 4 026 грн. Оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про зміну рішення й з урахуванням відсутності підстав до стягнення заборгованості зі скаржниці з огляду на її не залучення до справи в якості співвідповідача, сплачений нею судовий збір підлягає стягненню з позивача в розмірі 4 026 грн.
 
Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року про  стягнення з  ОСОБА_1  у рівній частці заборгованості скасувати.
 
 Резолютивну частину  рішення суду в частині вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 викласти в наступній редакції:
 
 Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь  товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» (03189, м. Київ, вул. Ломоносова, 58-А, ЄДРПОУ 30303467) заборгованість  за послуги з утримання  будинку і прибудинкової території за період з 01.01.2020 по  28.02.2023 у розмірі 12 474 грн 98 коп. 788 грн 65 коп., інфляційні втрати, у сумі , а також  3% річних у сумі 257 грн 01 коп.
 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» (03189, м. Київ, вул. Ломоносова, 58-А, ЄДРПОУ 30303467) судовий збір пов`язаний з розглядом справи в сумі 1342 грн.
 
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» (03189, м. Київ, вул. Ломоносова, 58-А, ЄДРПОУ 30303467) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_7 ) судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 грн.
 
Постанова суду  набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                

Судді: