ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2024 р. 	Справа № 520/4599/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 (головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А.) по справі № 520/4599/22
за позовом       ОСОБА_1  
до     Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (в особі його Лозівського об`єднаного управління ПФУ) щодо зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання з 58% до 50% при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з 19 лютого 2020 року, на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року по справі № 520/8258/2020;
- скасувати Рішення Лозівського об`єднаного управління головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 963390154219 від 18.05.2022 року в частині застосування загального відсотку розрахунку щомісячного довічного грошового утримання від заробітку - 50% при здійсненні перерахунку мого щомісячного довічного грошового утримання на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року по справі № 520/8258/2020;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання в розмірі 58 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 28 лютого 2020 р. № 04/52/1206, виданої Територіальним управління ДСА у Харківській області, здійснивши виплату боргу однією сумою, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022, яке набрало законної сили 30.08.2022 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання з 58% до 50% при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з 19 лютого 2020 року, на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року по справі № 520/8258/2020.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання в розмірі 58 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 28 лютого 2020 р. № 04/52/1206, виданої Територіальним управління ДСА у Харківській області, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
09.11.2022 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 520/4599/22 (а.с. 151).
27.09.2023 ОСОБА_1 подав суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у десятиденний строк подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 у справі № 520/4599/22. 
В обґрунтування заяви зазначив, що пенсійним органом тривалий час не виконується судове рішення в повному обсязі, а саме в частині виплати нарахованої суми заборгованості в розмірі 229 502, 91 грн, що є підставою для встановлення судового контролю.
При цьому, зауважив, що за його зверненням  до правоохоронних органів та прокуратури за фактами невиконання пенсійним органом судового рішення, відкриті кримінальні провадження, проте вказані дії не призвели до поновлення порушеного права позивача.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у задоволенні заяви відмовлено.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву, зобов`язавши відповідача надати до суду першої інстанції у місячний термін з дати отримання постанови звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 у справі № 520/4599/22.
В обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки діям відповідача при виконанні судового рішення, не взяв до уваги не виконання судового рішення в повному обсязі, оскільки  виплата щомісячного грошового утримання після його перерахунку не проведена.
Вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю з огляду на не завершене виконавче провадження , відкрите на підставі виконавчого листа по справі №520/4599/22 , оскільки судом не враховано, що вчинені державним виконавцем виконавчі дії (накладання штрафу) не призводять до виконання пенсійним органом судового рішення.
Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (далі - відповідач) не надало відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вчиняються дії з виконання судового рішення від 29.07.2022 у справі № 520/4599/22, отже у суду відсутні підстави для встановлення контролю за його виконанням.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).
Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2020 року у справі № 539/3406/17.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 у справі № 520/4599/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання в розмірі 58 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 28 лютого 2020 р. № 04/52/1206, виданої Територіальним управління ДСА у Харківській області, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позивач вказує, що пенсійний орган не виконує судове рішення в частині виплати щомісячного грошового утримання, що є підставою для встановлення судового контролю, посилаючись на листи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.12.2020, від 10.02.2023, витяги з єдиного реєстру досудових розслідувань щодо відкриття кримінальних проваджень відносно відповідача за зверненнями ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для встановлення судового контролю, оскільки відповідачем проведено відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на виконання судового рішення, а виплата заборгованості буде нарахована та виплачена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Крім того, за суд першої інстанції врахував наявність відкритого державним виконавцем  виконавчого провадження за виконавчим листом по справі  № 520/4599/22, яке не є завершеним, а всі дії по виконавчому провадженню ще не виконані.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні питання про встановлення судового контролю не в повної мірі надано оцінку всім обставинам  та діям  пенсійного органу при виконанні судового рішення у справі № 520/4599/22.
Як вбачається з матеріалів справи, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 у справі № 520/4599/22 набрало законної сили 30.08.2022, лише  26.06.2023  пенсійним органом проведено перерахунок довічного грошового утримання, що підтверджується довідкою від 26.06.2023 (а.с. 150).
Разом з тим, судом першої інстанції не з`ясовано з яких підстав не проведено пенсійним органом виплату заборгованості, за наслідком перерахунку з моменту набрання законної сили судовим рішення та по цей час. 
Посилання пенсійного органу у листі від 10.02.2023 як на підставу невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 у справі № 520/4599/22 – оскарження його в апеляційному порядку колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказані обставини не є підставою не виконання судового рішення , яке набрало законної сили.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що за наслідками поданої пенсійним органом апеляційної скарги , апеляційним судом  не приймалось рішення про зупинення дії рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022.
Натомість ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 у справі № 520/4599/22.
Отже, зазначені пенсійним органом обставини не є належними підставами для невиконання судового рішення.
Висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для встановлення судового контролю з огляду на відкрите виконавче провадження та вчинення державним виконавцем виконавчих дій з примусового виконання судового рішення колегія суддів вважає передчасними, оскільки судом першої інстанції не досліджувалися матеріали виконавчого провадження.
Судом встановлено, що 23.06.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 72071281 з примусового виконання виконавчого листа № 520/4599/22, виданого 09.11.2022 (а.с. 163).
Позивачем суду апеляційної інстанції надані постанови державного виконавця, прийняті в межах виконавчого провадження № 72071281 від 17.10.2023 та від 01.11.2023 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області штрафу за невиконання судового рішення у справі  № 520/4599/22.
Вказаним документам судом першої інстанції не надавалася оцінка  та не з`ясовано, чи призводять дії державного виконавця, вчинені в межах виконавчого провадження №  72071281 не  до виконання відповідачем судового рішення, як і не надано належної правової оцінки доводам заявника, та, відповідно, наявності чи відсутності підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, передбачених ст.382 КАС України.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення, є передчасним.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України закріплено виключну підсудність питання про встановлення судового контролю, а саме суду, який ухвалив судове рішення.
Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області  подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 у справі № 520/4599/22.
Оскільки рішення по суті спору ухвалено Харківським окружним адміністративним судом, тому виключено до компетенції цього суду віднесено питання про встановлення судового контролю за виконанням такого судового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення питання щодо встановлення судового контролю, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду заяви від 27.09.2023 до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 243, 311, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 по справі № 520/4599/22 - скасувати.
Адміністративну справу № 520/4599/22 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій