ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/8306/23                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  20 березня 2024 року                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Файдюка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Черкаської міської ради «Центр надання адміністративних послуг», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення,  
У С Т А Н О В И В :

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту "Центр надання адміністративних послуг" Черкаської міської ради, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 12.06.2023 щодо зняття з реєстрації місця проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивачем отримано повідомлення від відповідача, про те що ним прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання. Позивачка вважає, що рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки на даний момент не існує рішення суду, яке набрало законної сили, щодо вирішення питання виселення позивачки, визнання її такою, що втратила право користування приміщенням та щодо зняття з місця реєстрування.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу за встановленою юрисдикцією до Соснівського районного суду м. Черкаси, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2024 прийнято справу до провадження та витребувано з Черкаського окружного адміністративного суду справу  № 580/8306/23.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 20.03.2024.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,                      ОСОБА_2 на праві приватної власності є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Позивач з 14.08.2013 була зареєстрована в житловому будинку, належному на праві приватної власності ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про фактичне проживання без реєстрації.
10.06.2023 до Департаменту із заявою власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) № 04-02/25375 звернувся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підтвердження повноважень, представником надано довіреність від 02 вересня 2022 року, зареєстровану в реєстрі за                    № 3239.
Відповідно до змісту заяви, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як власник житлового приміщення (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2021 № 272668598) за адресою: АДРЕСА_1 , просила зняти із зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 (позивачку), ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На підставі заяви, 12.06.2023, відповідачем було проведено зняття із зареєстрованого місця проживання позивача, проставлено відмітку в заяві, сформовані та внесені дані до реєстру територіальної громади.
Не погодившисьі із таким рішенням відповідача, позивач звернулась до адміністративного суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, має право прийняти рішення про відмову в реєстрації місця проживання виключно з підстав, передбачених законом.   Відповідач, як орган реєстрації, не мав законних підстав для відмови у знятті з зареєстованого/задекларованого місця проживання ОСОБА_1 за заявою власника ОСОБА_2 .
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, судом першої інстанції не було враховано, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, адже має приватноправовий характер та випливає з житлових правовідносин. На переконання позивача, питання зняття з реєстрації нерозривно пов`язане з поняттям житлові права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Апеляційна скарга, згідно норм ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, зокрема, у частині віднесення даного спору до юрисдикції адміністративного суду.
Відповідно до норм частини 2 статті 4, частини 1 статей 9 і 11, частини 8 статті 18, частин 5 та 7 статті 21, частини 2 статті 22, частин 4 та 6 статті 24 і частин 3 та 7 статті 26 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі - Порядок № 265), який визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.
За змістом п. п. 11, 12 ч. 1 статті 2 указаного Закону, реєстраційна дія - це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи; реєстрація місця проживання (перебування) особи - це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.
Відповідно до приписів п. п. 2 п. 1 статті 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.
У силу норм ст. 12 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо 1) особа подала не в повному обсязі передбачені цим Законом документи (відомості) або документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є недійсним; 2) відомості реєстру територіальної громади не відповідають відомостям у поданих особою документах або відомостях; 3) за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів. Зазначений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Отже, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, має право прийняти рішення про відмову в реєстрації місця проживання виключно з підстав, передбачених законом, тож, суд першої інстанції цілком обґрунтовано виснував, згідно норм ст. 12 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні, у відповідача, як органу реєстрації, не було законних підстав для відмови у знятті з зареєстованого/задекларованого місця проживання ОСОБА_1 за заявою власника ОСОБА_2 ..
У частині доводів апелянта про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, адже має приватноправовий характер та випливає з житлових правовідносин, питання зняття з реєстрації нерозривно пов`язане з поняттям житлові права, колегія суддів вважає, що у даному випадку, відсутні житлові правовідносини, приватноправовий характер правовідносин відсутній, спору про право немає, позаяк, декларативний принцип реєстрації місця проживання не передбачає виникнення у особи майнових прав на нерухомість, при цьому, відповідач у даній справі при прийняття рішення про зняття з реєстрації на підставі заяви власника нерухомості, виконував сервісну/адміністративну функцію, підстави для чого чітко визначені Законом.
Водночас, звертаючись до суду з позовом до адміністративного суду, позивач вказує на порушення відповідачем встановленого законом порядку зняття з реєстрації місця проживання , зокрема, відсутності рішення суду з цього питання, проте, не містить жодних доказів чи посилань на те, що вона має право на володіння/користування вказаним приміщенням, а також на те, що заява власника житла до відповідача впливає на майнові права позивача.
З вищенаведених обставин вбачається, що спір, який розглядається в цій справі, стосується оскарження рішення суб`єкта владних повноважень з процедурних питань та не пов`язаний зі спором про захист права конкретної особи на майно чи житло.
Колегія суддів зазначає, що зі змісту позову не встановлено, що даний позов подано на поновлення права позивачки у сфері житлових відносин та спір про зняття реєстрації місця проживання може впливати на майнові права та інтереси, як позивачки, так і третьої особи. Позивачка не оскаржує право користування відповідним житловим приміщенням, та не розглядається питання про виселення.
Спір стосується виключно неправомірності та необґрунтованості, за позицією позивачки, рішення реєстратора, який надає адміністративні послуги, що і лягло в основу публічно-правового спору, який виник між позивачкою та суб`єктом владних повноважень, з приводу виконання останнім своїх посадових обов`язків.
У зв`язку з цим, вказані в апеляційній скарзі висновки Верховного Суду не можуть бути взяті до уваги як такі, які є тотожними за містом і суб`єктним складом правовідносин.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 р. - залишити без змін.

          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                           О.М. Ганечко 
Судді                                                                                                        В.В. Файдюк
                                                                                                             Я.М. Василенко