ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       15 березня 2024 року                м. Чернівці                Справа № 720/1688/21

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,
секретар: Собчук І.Ю.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 й ОСОБА_4 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, 

при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_5 , яка діє в інтересах  ОСОБА_2 , на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2023 року про зупинення провадження, постановлену під головуванням судді Вівчара Г.А., -

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки.
В подальшому, 10 листопада 2021 року судом винесено ухвалу про зупинення провадження у вказаній справі через смерть відповідача та залучення до участі у справі правонаступників померлого.
Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2022 року залучено до участі у справі в якості відповідачів ОСОБА_2 , неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Призначено справу до розгляду.
В процесі розгляду справи представником позивача ОСОБА_6 подано клопотання про зупинення провадження у справі, в обґрунтування якого вказувала, що в провадженні Новоселицького районного суду Чернівецької області перебувають ще дві цивільні справи №720/2157/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Магальської сільської ради про усунення перешкод у користуванні майном та №720/2158/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та Магальської сільської ради про визнання незаконним рішення та державного Провадження №22-ц/822/261/24

акту на земельну ділянку. Вважала, що ці справи тісно пов`язані, а тому вирішувати спір про визнання права власності на спірну земельну ділянку до вирішення зазначених вище спорів є неможливим. 
Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2023 року зупинено провадження у справі №720/1688/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 й ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради Чернівецької області, про визнання права власності на частину земельної ділянки до набрання законної сили рішення по справах №720/2157/23 та №720/2158/23.
Не погодившись із ухвалою суду представник відповідача ОСОБА_5 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Скарга мотивована тим, що єдиною мотивацією в оскаржуваній ухвалі суд зазначає те, що спір виник з приводу однієї і тієї ж земельної ділянки, проте взагалі не вмотивовує, чому спір в цій справі про визнання права власності на 1\2 частину земельної ділянки неможливо розглянути без вирішення справ №720/2158/23 та №720/2157/23. Така не містить, яких саме доказів не вистачає суду, щоб прийняти рішення по суті спору, а також не зазначено, як саме позов про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення самочинного будівництва може вплинути на прийняття судом рішення про визнання права власності на 1\2 частину земельної ділянки. 
Стверджує, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, звертається в суд з будь-якими позовами аби затягнути розгляд даної справи.
Вказує, що вся необхідна інформація та докази містяться в матеріалах справи, його відсутність у засіданні не створює об`єктивних перешкод в розгляді справи. 
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.
Згідно із ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до наступного.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Таким вимогам ухвала суду не відповідає.
Зупиняючи провадження у справі суд вказав, що оскільки у справах №720/2158/23, №720/2157/23 та №720/1688/21 спір стосується частини земельної ділянки за кадастровим номером 7323086300:02:006:0036, що розташована в с. Рідківці Чернівецького району, а тому неможливо розглянути справу №720/1688/21, де сторони просять визнати право власності на частину земельної ділянки за кадастровим номером 7323086300:02:006:0036, доки не набере законної сили рішення по справі №720/2158/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , Магальської сільської ради про визнання незаконним рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7323086300:02:006:0036, що розташована в с. Рідківці Чернівецького району, та №720/2157/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Магальської сільської ради про усунення перешкод у користуванні майном.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та в межах доводів апеляційної скарги приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки (т.1 а.с.2-4).
10 листопада 2021 року Новоселицьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про зупинення провадження у вказаній справі через смерть відповідача та залучення до участі у справі правонаступників померлого (т.1 а.с.74).
Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2022 року залучено до участі у справі в якості відповідачів ОСОБА_2 , неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Призначено справу до розгляду (т.1 а.с.138).
Оскаржуваною ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2023 року провадження у цій справі зупинено.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
В силу ч.1 та ч.2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно вимог п.3 ч.1 ст.260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, крім іншого, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Частиною 1 ст.251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.
Так, пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Відповідно до зазначеної вище норми закону, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З огляду на зазначене, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом, чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи за наявності доказової бази та встановлених на підставі цих доказів фактичних обставин.
Тобто, повинна існувати об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, при цьому зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що відображена у постанові від 20 грудня 2023 року в справі №761/9837/22 зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.
Крім того, у вказаній постанові викладено правовий висновок, згідно якого сама по собі взаємопов`язаність позовних вимог двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі; підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року в справі №357/10397/19 вказано, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої ст.251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Разом із тим, суд першої інстанції зупиняючи провадження належним чином не обґрунтував свою ухвалу, в достатній мірі не виклав мотиви, на яких вона базується, і обмежився формальною констатацією, що судові рішення в інших справах можуть істотно вплинути на розгляд даної справи, вирішення якої залежить та матиме безпосередньо суттєвий вплив на права сторін, без зазначення об`єктивних перешкод впливу інших справ на вирішення спору в цій справі.
Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система (пункти 34-35).
Судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими. Якість судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Належне обґрунтування є імперативом, яким не можна нехтувати в інтересах швидкості розгляду. Належне обґрунтування вимагає, щоб судді мали досить часу на підготовку своїх рішень.
Право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справах «Мала проти України»; «Суомінен проти Фінляндії»).
Крім того, відповідно до п.7 ч.1 ст.129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.
Відповідно до ст.210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).
Отже, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є перешкодами ч. 1 ст. 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року в справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року в справі «Краснощокова проти України»).
Враховуючи, що провадження в цій справі відкрите ухвалою від 25 серпня 2021 року і станом на даний час справа не розглянута, безпідставне зупинення провадження в справі призведе до необґрунтованого зволікання з розглядом справи та не відповідатиме вимогам щодо розумності тривалості судового провадження.
За наведеного, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст.ст 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.
Ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2023 року про зупинення провадження скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                І.Н. Лисак

Судді:                                        Н.К. Височанська

                                               І.М. Литвинюк