справа № 373/1229/23                                            головуючий у суді І інстанції Залеська А.О.
провадження № 33/824/4892/2023           суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
  
13 грудня 2023 року                                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Пєтуховим Андрієм Юрійовичем, на постанову судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:
Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.
Не погоджуючись з даною постановою суду, ОСОБА_1 , через захисника - адвоката Пєтухова Андрія Юрійовича, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року та закрити провадження у справі.
У обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП України та є неправомірним з огляду на те, що протокол містить нерозбірливу, неповну та помилкову інформацію, а також щодо зазначення місця розгляду справи. Наголошує, що протокол, який був складений працівниками патрульної поліції та долучений до матеріалів справи, містить незрозумілу та не розбірливу інформацію в графі «суть адміністративного правопорушення», тобто не можна встановити, що саме та які ознаки стали причиною вважати у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння. 
На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №443903 заповнений не розбірливим почерком, зокрема, більшість слів в протоколі не можна прочитати, а можна лише припустити, яке слово написано. Окрім того, зазначав, що у протоколі також невірно зазначено місце розгляду судової справи, а саме: Переяславський міськрайонний суд, адже наразі правильна назва - Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.
Поряд з цим, наголошував, що час скоєння адміністративного правопорушення, зазначений у протоколі серії ААД №0443903, а саме: 10 год. 25 хв. не відповідає дійсності, адже відеофіксація почалася о 10:26:13 і о 10:34:21 працівники патрульної поліції почали вказувати на наявність ознак наркотичного сп`яніння. Такі порушення щодо заповнення протоколу, на думку апелянта, є значними та мають місце для встановлення невідповідності вимогам ст. 256 КУПАП.
Окрім того, апелянт переконаний, що суд першої інстанції встановлюючи, що з відеозапису були виявлені ознаки наркотичного сп?яніння у водія ОСОБА_1 , проігнорував пояснення ОСОБА_1 про те, що останній, керуючи за кермом автомобіля, був дуже втомлений, про що повідомив працівників поліції. Зазначає, що на відео можна спостерігати, що ОСОБА_1 з`ясовував причини суб`єктивної думки працівників поліції щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння, що саме стало причиною так вважати, задавав логічні питання щодо порядку здійснення огляду. Переконаний, що сам по собі втомлений вигляд, адекватна поведінка та розуміння своїх дій, не можуть бути розцінені як ознаки наркотичного сп`яніння.
Апелянт наголошує, що відеозапис взагалі не містить інформації стосовно ознак очевидної неадекватної поведінки водія чи прояву з його боку очевидних ознак сп`яніння, які б викликали обґрунтованість підозри в перебуванні водія в стані сп`яніння. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 повідомив, що є військовослужбовцем, а тому керуючи за кермом автомобіля, був дуже втомлений та поспішав за вимого командира. Поведінка його була емоційною, адже працівники патрульної поліції не змогли пояснити вимоги чинного законодавства, згідно якого він має їхати відразу до медичного закладу для проходження медичного огляду, з метою виявлення ознак сп`яніння. Вказує, що лише бурна реакція ОСОБА_1 не може свідчити про наявність вище вказаних ознак, інше можливо підтвердити, шляхом перевірки на виявлення ознак наркотичного сп`яніння, відповідно до ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 Nol103.
Також апелянт зазначав, що суд першої інстанції помилково встановив, що медичний огляд, з метою виявлення наркотичного сп`яніння відносно ОСОБА_1 міг не здійснюватися, з огляду на те, що працівники патрульної поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння, та відсутність у них спеціального приладу.
Вказує, що відмову від огляду на місці зупинки ОСОБА_1 не надавав, акт огляду на місці зупинки не складався. Звертає увагу суду на те, що проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а й шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, і лише, у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проходження в закладі охорони здоров?я, тільки тоді можливе складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУПАП. Звертає увагу суду, що на відео не зафіксовано про вручення письмового направлення, а лише усна пропозиція пройти медичний огляд, а на відеозаписі за часом 11:39:27 зафіксовано, що ОСОБА_1 не відмовляється від проходження медичного огляду.
Зазначає, що із наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , було запропоновано пройти медичний огляд відразу в медичному закладі, при цьому відсутні докази дотримання процедури проведення медичного огляду для визначення стану сп?яніння (ч. 5 ст. 266 КУ пАП України), що також не може розцінюватись як відмова водія від проходження огляду в розумінні наведених норм закону.
Київським апеляційним судом було призначене судове засідання на 20 листопада 2023 року, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлено учасників справи.
20 листопада 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання захисника апелянта - адвоката Пєтухова А.Ю. про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікарняному (а.с.84-86).
Судове засідання, призначене на 20 листопада 2023 року, відкладено на 06 грудня 2023 року (а.с.87). Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлено учасників справи.
01 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання захисника апелянта - адвоката Пєтухова А.Ю. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (а.с.90-91).
06 грудня 2023 року адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання захисника апелянта - адвоката Пєтухова А.Ю. про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікарняному (а.с.93-95).
Судове засідання, призначене на 06 грудня 2023 року, було знято з розгляду у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у місті Києві та відкладено на 13 грудня 2023 року (а.с.96). Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлено учасників справи.
11 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання захисника апелянта - адвоката Пєтухова А.Ю. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
11 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання захисника апелянта - адвоката Пєтухова А.Ю., у якому він просив не розглядати його клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
13 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов лист захисника апелянта - адвоката Пєтухова А.Ю. про надання інформації, у якому повідомлялося, що захисником Варченка А.О. по справі 373/1229/23 було направлено клопотання про долучення доказів поштовим відправленням з додатками на флеш-носії.
13 грудня 2023 року адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання захисника апелянта - адвоката Пєтухова А.Ю. про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікарняному.
На думку апеляційного суду, неодноразові неявки апелянта та його захисника у судове засідання та заявлення клопотань про відкладення розгляду справи, вчинені з метою уникнення відповідальності ОСОБА_1 та за своєю суттю є зловживанням його процесуальними правами та обов`язками, передбаченими КУпАП. 
 
Окрім того, щодо листа захисника апелянта про те, що ним направлено докази засобами поштового зв`язку, апеляційний суд бере до уваги, що у вказаному клопотанні захисник не вказує, які саме докази ним направлено, яке значення мають такі докази для розгляду справи, а також не зазначає поважні причини, які перешкоджали надати такі докази при подачі апеляційної скарги, адже захисник мав достатньо часу для зібрання та подання до суду доказів на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 
У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» вказано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
 
У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності апелянта та його захисника, так як заявлення останнім неодноразово клопотань про відкладення розгляду справи, на думку апеляційного суду, свідчить про затягування останнім судового розгляду справи, що за своєю суттю є зловживанням його процесуальними правами та обов`язками, передбаченими КУпАП. 
 
При цьому апеляційний суд бере до уваги, що ураховуючи перебування захисника Пєтухова А.Ю. на лікарняному у період призначених апеляційним судом судових засідань, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися за правничою допомогою до іншого захисника з метою добросовісного користування належними йому процесуальними правами щодо участі у розгляді справи у суді апеляційної інстанції. Окрім того, матеріали справи не містять належних доказів поважних причин, які б об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 особисто з`явитися у судове засідання.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №443903 від 20.06.2023, складеного інспектором роти №2 взводу №2 БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області старшим лейтенантом Сич О.В., вбачається, що водій ОСОБА_1 20.06.2023 о 10:25 год. на 88 км автодороги Київ-Харків у Київській області, Переяславський район, у напрямку м. Київ керував транспортним засобом марки «BMW 318D», номерний знак НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя; зіниці очей звужені та не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
У протоколі міститься запис про відео фіксацію події портативними камерами (б/к) № 476412 та 475262 та про долучені до протоколу документи, в тому числі відео диск із записом з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських.
Визнаючи  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що у поліцейського були підстави вважати, що водій ОСОБА_1 може перебувати в стані наркотичного сп`яніння, оскільки в його поведінці та зовнішньому вигляді спостерігались ознаки, наведені в п.4 Р. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 09.11.2015 року. Вимога поліцейського пройти у встановленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є правомірною. ОСОБА_1 був зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння (п.2.5 ПДР). Винуватість ОСОБА_1 у невиконанні п. 2.5 ПДР України підтверджується забраними по справі доказами, які не викликають сумніву в їх належності, достовірності та допустимості. Своїми діями, які виразились у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційний суд повною мірою погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р.  № 1452/735.
У апеляційній скарзі апелянт наголошував на тому, що апелянт переконаний, що суд першої інстанції встановлюючи, що з відеозапису були виявлені ознаки наркотичного сп?яніння у водія ОСОБА_1 , проігнорував пояснення ОСОБА_1 про те, що останній, перебуваючи за кермом автомобіля, був дуже втомлений, про що повідомив працівників поліції. Апелянт наголошує, що відеозапис взагалі не містить інформації стосовно ознак очевидної неадекватної поведінки водія чи прояву з його боку очевидних ознак сп`яніння, які б викликали обґрунтованість підозри в перебуванні водія в стані сп`яніння. 
Відповідно до ч. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Апеляційний суд критично оцінює вказаний довід апелянта щодо відсутності у нього ознак наркотичного сп`яніння, як такий, що спростовується, зокрема, змістом відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського.
Так, зі змісту відеозапису вбачається, що працівник поліції перевірив реакцію зіниць ОСОБА_1 , озвучив ОСОБА_1 , що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема, неприродна блідість, звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, у ОСОБА_1 були відсутні підстави для невиконання законної вимоги працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
При цьому, апеляційний суд, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, критично оцінює довід апелянта щодо того, що ОСОБА_1 не надавав відмову від огляду на місці зупинки, атк огляду на місці зупинки не складався, оскільки огляд на стан наркотичного чи іншого (окрім алкогольного) сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції може бути визначений лише медичним працівником з проведенням лабораторних досліджень. 
Так, згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, суд першої інстанції вірно зауважив, що поліцейські не наділені ні спеціальними знаннями, ні технічними засобами для визначення відповідного стану водія, але можуть виявити ознаки сп`яніння, в тому числі наркотичного за критеріями, визначеними в регулятивному акті - Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 09.11.2015 року
Відтак, довід апелянта в цій частині є необґрунтованим, адже, поліцейські, вважаючи, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, у відповідності до положень Інструкції запропонували ОСОБА_1 проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Окрім того, зі змісту відеозапису чітко вбчається, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився від проходження такого огляду, а тому, як вірно визначив суд першої інстанції, довід апелянта щодо невручення водію ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є неспроможним.
Отже, безпідставним є твердження захисника, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що такий огляд не був проведений на місці зупинки з використанням технічних засобів, як вказано у положенні ст. 266 КУпАП та, що лише при відмові від огляду з використанням технічних засобів, або у випадку незгоди з ним поліцейський мав право висувати вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та  наведеними  в  даній  постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Окрім того, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта і щодо того, що протокол містить нерозбірливу, неповну та помилкову інформацію, а також щодо зазначення місця розгляду справи.
Так, апеляційним судом досліджено зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 443903 та встановлено, що усі графи протоколу заповнені розбірливим почерком, у ньому чітко та зрозуміло розкрита суть правопорушення. Протокол повною мірою відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376.
 Протокол підписаний поліцейським та особою, відносно якого він складений. Також у протоколі міститься власноручний запис (пояснення) ОСОБА_1 , що він не відмовляється пройти медичний огляд та буде проходити його особисто в найближчому закладі. Вказане суд розуміє як позицію ОСОБА_1 пройти відповідний огляд шляхом само звернення, а не на вимогу працівника поліції в установленому порядку.
При цьому ОСОБА_1 не зазначав у проколі жодних зауважень до правильності заповнення такого протоколу чи нерозбірливості почерку його заповнення.
Окрім того, не може бути достатнім для скасування оскаржуваної постанови довід апелянта про зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення невірного місця розгляду судової справи, адже, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції, від його імені у суді першої інстанції захисник неодноразово подавав клопотання, пояснення тощо. Тобто неточність у зазначенні назви суду не призвела до порушення права ОСОБА_1 на судовий захист та, окрім того, жодним чином не спростовує доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також у апеляційній скарзі апелянт вказував, що час скоєння адміністративного правопорушення, зазначений у протоколі серії ААД №0443903, а саме: 10 год. 25 хв. не відповідає дійсності, адже відеофіксація почалася о 10:26:13 і о 10:34:21 працівники патрульної поліції почали вказувати на наявність ознак наркотичного сп`яніння.
Однак як було встановлено судом першої інстанції, причини зупинки транспортного засобу та обставини події, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису з нагрудної боді камери, підтверджується зокрема, постановою поліцейського від 20.06.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме: що 20.06.2023 о 10:25 на 88 км автодороги Київ-Харків він керував транспортним засобом «BMW 318D», номерний знак НОМЕР_2 з перевищенням максимально допустимої швидкості руху поза межами населеного пункту та рухався зі швидкістю 139 км/год;
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За таких обставин, доводи апеляційної скарги, розцінюються апеляційним судом критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.
Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.
 
Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Пєтуховим Андрієм Юрійовичем, на постанову судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року - залишити без задоволення.
Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

        
          Суддя                                                                                                          Р.В. Березовенко