ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
 
31 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 761/7257/20 
провадження № 61-6882св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого- Луспеника Д. Д.,
суддів:  Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,
   
учасники справи:
 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будівельні проекти»,
треті особи: Акціонерне товариство «Сенс Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Лівадія», Пайовий венчурний недиверсифікаційний закритий інвестиційний фонд «Аквілон», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна,
 
розглянув заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Цвєткова Глєба Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будівельні проекти», треті особи: Акціонерне товариство «Сенс Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Лівадія», Пайовий венчурний недиверсифікаційний закритий інвестиційний фонд «Аквілон», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна, про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування рішенняпро державну реєстрацію,
ВСТАНОВИВ: 
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства                 з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будівельні проекти» (далі - ТОВ «КУА «Будівельні проекти»), в якому просив витребувати                 із чужого незаконного володіння відповідача у свою власність квартиру АДРЕСА_1 , а також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 48098465, прийняте 05 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С. С. (номер запису про право власності 32688422).
 
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня       2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Витребувано із чужого незаконного володіння ТОВ «КУА «Будівельні проекти»                  у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 311348980000), яка була набута ОСОБА_1 у власність на підставі свідоцтва про право власності від 17 липня 2007 року, виданого згідно з наказом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 липня 2007 року № 1228-С/КІ.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 48098465, прийняте 05 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С. С. (номер запису про право власності 32688422).
Стягнуто з ТОВ «КУА «Будівельні проекти» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 10 930,40 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» задоволено.
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня              2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» 16 395,60 грн судового збору.
 
Постановою Верховного Суду від 01 листопада 2023 рокукасаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цвєткова Г. О. задоволено частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «КУА «Будівельні проекти», треті особи: АТ «Сенс Банк», ТОВ «Гранд Лівадія», Пайовий венчурний недиверсифікаційний закритий інвестиційний фонд «Аквілон», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В. В., про витребування майна            із чужого незаконного володіння скасовано, заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва  від 20 червня 2022 року в цій частині залишено в силі.
Постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «КУА «Будівельні проекти», треті особи: АТ «Сенс Банк», ТОВ «Гранд Лівадія», Пайовий венчурний недиверсифікаційний закритий інвестиційний фонд «Аквілон», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В. В., про скасування рішення про державну реєстрацію залишено без змін.
Стягнуто ТОВ «КУА «Будівельні проекти» на користь ОСОБА_1 судовий збір             у розмірі 21 020,00 грн.
 
У листопаді 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цвєтков Г. О. подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив поновити позивачу строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення; ухвалити додаткове судове рішення у справі, яким здійснити розподіл судових витрат                     у частині витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката (основної та додаткової винагороди (гонорару успіху)) на суму 4 512 269,87 грн, та стягнути                з відповідача на користь позивача загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.
 
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 поніс витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним розглядом справи, які надані адвокатом на підставі договору про надання правничої допомоги від 20 лютого 2023 року, в загальному розмірі 4 512 269,87 грн, які складаються із вартості наданих адвокатом послуг               у розмірі 6 760,00 дол. США, що на день складання та підписання акта наданих послуг від 06 листопада 2023 року за курсом Національного банку України (далі - НБУ) (36,1705) становить 244 150,87 грн, та гонорару успіху за договором про надання правничої допомоги від 20 лютого 20223 року у розмірі 118 000,00 дол. США, що на день складання та підписання акта наданих послуг від 06 листопада 2023 року за курсом НБУ (36,1705) становить 4 268 119,00 грн.
 
У грудні 2023 року відповідач подав до Верховного Суду заперечення щодо розміру стягнення на професійну правничу допомогу, в якому просив відмовити                                у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.
 
Заперечення мотивовано тим, щозаявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу в частині основної винагороди адвоката є нерозумною та переоціненою, виходячи із актуальних цін на правові послуги, складність справи, незмінність позиції сторін протягом розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Наслідком стягнення заявлених сум з відповідача є не відшкодування понесених позивачем витрат, а корисливий мотив надмірного збагачення за рахунок відповідача.
Позивач не довів факт понесення ним будь-яких витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката, а також не може вважатися, що такі витрати будуть понесені ним у майбутньому, тобто є неминучими, з урахуванням вимог пункту 5 договору про надання правничої допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом, згідно з яким загальний обсяг винагороди адвоката підлягає сплаті позивачем на рахунок адвоката протягом 30 днів з дня ухвалення судом додаткового судового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу на користь позивача.
Заявлений розмір витрат у частині додаткової винагороди адвоката (гонорару успіху) не є обов`язковим для сторони відповідача, а також є значно завищеним і не корелюється із визначеною вартістю вчинених адвокатом дій.
Крім того, позивач ОСОБА_1 є адвокатом, старшим партнером в юридичній компанії ТОВ «Алмарк Україна». Представник позивача - адвокат Цвєтков Г. О.                є керуючим партнером юридичної компанії ТОВ «Алмарк Україна». Позивач                       з 12 вересня 2012 року до 15 лютого 2016 року був керівником ТОВ «Алмарк Україна», наразі керівником є його представник Цвєтков Г. О., що підтверджується витягом з ЄДРПОУ, що міститься у матеріалах справи, а також роздруківкою                    з веб-сайту ТОВ «Алмарк Україна». Тобто позивач, будучи адвокатом, старшим партнером та колишнім керівником юридичної компанії ТОВ «Алмарк Україна», уклав із своїм колегою адвокатом в цій же юридичній компанії договори на надання йому правничої допомоги.
Враховуючи наявність зв`язку між доходами учасників однієї юридичної особи, якими є позивач та його представник, їхні спільні дії зі стягнення з відповідача непомірно високих сум на відшкодування наданих правничих послуг можуть свідчити про намагання позивача зловживати правом на компенсацію правничої допомоги.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору               з певних причин не вирішив питання про судові витрати або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.
 
Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду                            від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21 (провадження № 61-11490св23).
 
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частити восьмої статті 141 ЦПК України докази витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
 
Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).
 
Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
 
Отже, згідно з положеннями статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України              у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.
 
Ураховуючи, що постанова суду касаційної інстанції від 01 листопада 2023 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03 листопада               2023 року, а заява про ухвалення додаткового рішення у справі з доказами їх понесення подана через засоби поштового зв`язку 08 листопада 2023 року, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для поновлення представнику           ОСОБА_1 - адвокату Цвєткову Г. О. встановленого частиною восьмою             статті 141 ЦПК України процесуального строку.
Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу на стадії касаційного перегляду справи, колегія суддів враховує таке.
 
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
 
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в  тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних                з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
 
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
 
У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність;            3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
 
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
 
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності),            а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду                     у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
 
Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено(висновок Верховного Суду,  викладений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
 
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
 
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).
 
Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
 
Частинами 1 та 2 статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
 
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
 
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
 
На підтвердження витрат на правничу допомогупредставник ОСОБА_1 - адвокат Цвєтков Г. О. надав:
- договір про надання правничої допомоги № 07 від 20 лютого 2023 року, укладений між адвокатом Цвєтковим Г. О., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2782/10, виданого Київською обласною кваліфікаційно- дисциплінарною комісією адвокатури 31 березня 2005 року, та Д`яченком К. Я., яким передбачено ціну договору - вартість однієї години послуг адвоката та розмір гонорару успіху, пов`язаних з виконанням договору про надання правничої допомоги № 07 від 20 лютого 2023 року та захистом інтересів позивача;
- акт наданих послуг № 1 від 06 листопада 2023 року за договором про надання правничої допомоги № 07 від 20 лютого 2023 року, який містить перелік видів виконаних робіт/наданих послуг адвокатом та розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката на підставі витраченого адвокатом часу        в процесі надання професійної правничої допомоги;
- копію іпотечного договору № 02-10/2925 від 16 серпня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», згідно з умовами якого заставна вартість предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , становить 11 918 000,00 грн, що на день укладення цього договору за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ (505,00 грн за 100,00 дол. США) становить 2 360 000,00 дол. США;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2782/10, виданого Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 31 березня 2005 року.
 
Згідно з пунктом 3 договору про надання правничої допомоги № 07 від 20 лютого 2023 року послуги з надання правничої допомоги є платними та складаються                 з основної та додаткової винагороди (гонорару успіху). Вартість основної винагороди адвоката визначається сторонами на підставі розрахунку з огляду на обсяг виконаних робіт/наданих послуг адвоката та витраченого адвокатом часу, виходячи з узгодженої сторонами вартості однієї години послуг адвоката                            в гривневому еквіваленті, що дорівнює 250,00 дол. США за офіційним курсом НБУ на день підписання сторонами акта наданих послуг за цим договором.
 
Окрім наведеної у пункті 3 основної винагороди - вартості виконаних робіт/наданих послуг адвоката, у випадку задоволення позовних вимог та ухвалення судового рішення, що вступило в законну силу, на користь клієнта, останній зобов`язується сплатити на рахунок адвоката гонорар успіху (додаткова винагорода) у розмірі 5 % від вартості об`єкта, щодо якого ухваленим судовим рішенням буде підтверджена віндикаційна вимога. Вартість об`єкта є погоджена у валютному розмірі ринкова вартість індикаційного об`єкта за іпотечним договором № 02-10/2925 від 16 серпня 2007 року, що має бути визначена у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ сторонами цього договору на день підписання акта наданих послуг за цим договором (пункт 4 договору про надання правничої допомоги № 07 від 20 лютого 2023 року).
 
Пунктом 5 договору про надання правничої допомоги № 07 від 20 лютого 2023 року передбачено, що загальний обсяг винагороди адвоката відповідно до пункту 3 та пункту 4 цього договору підлягає сплаті клієнтом на рахунок адвоката, зазначений в акті наданих послуг, протягом 30 банківських днів з дня ухвалення судом додаткового судового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу на користь інтересів клієнта.
 
Відповідно до акта наданих послуг № 1 від 06 листопада 2023 року за договором про надання правничої допомоги № 07 від 20 лютого 2023 року, позивачу надано такі послуги:
-  складання та направлення до Київського апеляційного суду клопотання про видачу повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 14 лютого        2023 року (0,5 години, вартість послуги - 125,00 дол. США);
- отримання нарочно (05 квітня 2023 року) постанови Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року (0,5 години, вартість послуги - 125,00 дол. США);
- правовий аналіз документів з метою оцінки наявності перспектив та правових підстав для захисту прав та інтересів клієнта в суді касаційної інстанції; розробка пропозицій і рекомендацій зі стратегії та подальших тактичних кроків щодо представництва і захисту інтересів клієнта в суді касаційної інстанції; дослідження змін до законодавства з урахуванням попередніх редакцій та тривалості правовідносин, в яких перебуває клієнт; дослідження та аналіз судової практики в подібних правовідносинах (8 годин, вартість послуги - 2 000,00 дол. США);
- складання та подання до суду належним чином оформленої касаційної скарги від 05 травня 2023 року та додатків до неї (8 годин, вартість послуги - 2 000,00 дол. США);
- складання та подання до Київського апеляційного суду клопотання про отримання письмового доказу - отримання представником позивача повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року у справі № 761/7257/20 від 18 травня 2023 року (0,5 години, вартість послуги- 125,00 дол. США);
- складання та подання до суду клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження та клопотання про усунення недоліків касаційної скарги від 26 травня 2023 року (2 години, вартість послуги - 500,00 дол. США);
- ознайомлення, вивчення та правовий аналіз відзиву відповідача (ТОВ «КУА «Будівельні проекти») на касаційну скаргу у справі № 761/7257/20 від 22 червня     2023 року (2 години, вартість послуги - 500,00 дол. США);
- ознайомлення, вивчення та правовий аналіз відзиву третьої особи (АТ «Сенс Банк») на касаційну скаргу у справі № 761/7257/20 від 23 червня 2023 року (2 години, вартість послуги - 500,00 дол. США);
- складання та подання заяви про розподіл судових витрат у справі № 761/7257/20 від 04 липня 2023 року (0,5 години, вартість послуги - 125,00 дол. США);
-складання та подання до суду відповіді на відзиви відповідача та третьої особи на касаційну скаргу у справі № 761/7257/20 від 05 липня 2023 року (3 години, вартість послуги - 750,00 дол. США).
 
З огляду на обсяг витраченого адвокатом часу (27 годин) на надання правничої допомоги при розгляді справи № 761/7257/20 в Касаційному цивільному суді Верховного Суду, вартість наданих адвокатом послуг, що підтверджена сторонами договору про надання правничої допомоги № 07 від 20 лютого 2023 року, розрахована у розмірі 6 750,00 дол. США, що на день складання та підписання цього акта (06 листопада 2023 року) за курсом НБУ (36,1705) становить еквівалент у сумі 244 150,87 грн.
 
Розмір гонорару успіху за договором про надання правничої допомоги № 07                  від 20 лютого 2023 року, визначений сторонами у 118 000,00 дол. США, що на день складання та підписання цього акта (06 листопада 2023 року) за курсом НБУ (36,1705) становить еквівалент у сумі 4 268 119,00 грн (5 % вартості об`єкта).
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі                   № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху».
 
При цьому при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності),            а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
 
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.
 
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення між ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху»,                   у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
 
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
 
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката  суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.
 
Колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для розподілу в порядку           статті 141 ЦПК України витрат на підготовку заяви про розподіл судових витрат        (0,5 години, вартість послуги - 125,00 дол. США, що на день складання та підписання акта від 06 листопада 2023 року за курсом НБУ (36,1705) становить еквівалент у сумі 4 521,31 грн), з огляду на те, що такі витрати не відносяться до безпосередніх витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 серпня      2022 року у справі № 914/1564/20, а також додаткових постановах Верховного Суду від 05 липня 2022 року у справі № 910/10507/21, від 23 серпня 2022 року у справі       № 909/328/18, від 07 лютого 2023 року у справі № 922/4022/20, від 25 липня              2023 року у справі № 914/4092/21, від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, від 06 вересня 2023 року у справі № 914/131/22, від 14 вересня 2023 року у справі     № 911/3076/21, від 20 вересня 2023 року у справі № 922/838/22.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі                 № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
 
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 283/2791/19 (провадження № 61-17477св20), від 21 квітня     2021 року у справі № 705/2550/16-ц (провадження № 61-17349св20).
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково на частини.
 
Отже, витрати ОСОБА_1 на оплату послуг на професійну правничу допомогу            у касаційній інстанції складають: 239 629,56 грн/2 = 119 814,78 грн.
 
Ураховуючи наведені в заяві ТОВ «КУА «Будівельні проекти» доводи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу,складність справи, суть спору, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді касаційної інстанції та їх характер, обсяг виконаної адвокатом роботи, критерій необхідності вчинення процесуальних дій та їх значимість, розгляд справи в суді касаційної інстанції в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, стягуваних з ТОВ «КУА «Будівельні проекти» на користь ОСОБА_1 , до 50 000,00 грн.
 
Також колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат заявлена до стягнення сума «гонорару успіху» в розмірі 5 % від вартості об`єкта,  щодо якого ухваленим судовим рішенням буде підтверджена віндикаційна вимога,                                   не може оцінюватись судом виходячи суто з такої домовленості сторін у договорі про надання правничої допомоги, а повинна оцінюватись на предмет її пропорційності, необхідності, неминучості порівняно з фактично понесеними витратами на правничу допомогу.
 
Подібний висновок наведений в постановах Верховного Суду від 15 вересня             2022 року у справі №915/294/21, від 23 серпня 2023 року у справі № 910/3456/22.
 
Отже, з урахуванням пропорційності розміру «гонорару успіху» судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи у цьому касаційному провадженні, які визначені адвокатом та оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку, що співмірний і розумний розмір гонорару успіху позивача у цій справі становить суму 50 000,00 грн.
 
Отже, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти цієї справи у сукупності, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача 100 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 41, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Цвєткову Глєбу Олександровичу строк для подання доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу.
 
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Цвєткова Глєба Олександровича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будівельні проекти» на користь ОСОБА_1  100 000,00 грн (сто тисяч гривень 00 копійок) витрат на правничу допомогу.
 
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Цвєткова Глєба Олександровича в іншій частині відмовити.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,      є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько 

Г. В. Коломієць 

Р. А. Лідовець