Номер провадження: 22-ц/813/2128/24 
Справа № 522/2823/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого  Назарової М.В.,
суддів:  Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря  Лупши В.В.,
учасники справи: позивач  - ОСОБА_1 , відповідач –  ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року, ухваленого Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Свяченої Ю.Б. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

                                       в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який згодом уточнила та мотивувала тим, що вона з відповідачем записані батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з відповідача на користь позивачки рішенням Одеського апеляційного суду від 30 березня 2022 року стягуються аліменти в розмірі 5000 грн щомісячно.
Посилаючись на те, що утримання дитини потребує додаткових витрат, які зумовлені особливими обставинами, а саме сукупністю наявних хронічних хвороб у дитини, індивідуальними потребами у лікуванні, яке позивачка здійснює самостійно за свій рахунок, а відповідач має можливість приймати участь у таких витратах, однак в добровільному порядку кошти не надає, позивачка просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово у твердій грошовій сумі 19928 грн. 
Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надала до суду відзив на позовну заяву та додаткові пояснення до уточнених позовних вимог, вказавши, що докази щодо хронічного захворювання, як вважає позивачка, а саме сколіоз першого ступеню, які надаються для обґрунтування цього позовного провадження, вже надавались позивачкою при розгляді цивільного провадження № 522/10347/20, вони стосуються попередніх років, а саме - 2019, 2020 та дублюються в даному провадженні як належні докази, зазначає, що в даних висновках вказуються різні види розладів як то «плоскостопість», «порушення постави», «сколіоз», а також те, що вони не були прийняті як належні для обґрунтування позовних вимог судом при розгляді спору при визначення та стягнення розміру аліментів. Ці докази були дослідженні судом першої та апеляційної інстанції, їм була надана оцінка та відповідно винесене остаточне рішення, а тому згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України наведені обставини не доказуються при розгляді цієї справи. Надані позивачем рахунки - акти за діагностику та консультацію - не можуть вважатися додатковими витратами на лікування, а також в направленні немає призначення самого лікування, що також виключає належність цих доказів в обґрунтування наявності хронічної хвороби. Згідно практики розгляду таких справ, витрати на лікування, надання медичних послуг, різноманітні результати проходження дитиною аналізів, також не є додатковими витратами, оскільки відповідно до норми закону, що регулює це питання, підставою для стягнення таких витрат є каліцтво дитини, або тяжка хвороба, разом з тим сторона відповідача вважає, що позивачкою не доведено, що такі витрати пов`язані саме з тяжкою хворобою або каліцтвом дитини. Відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що понесені витрати на діагностичні обстеження та аналізи пов`язані із тяжкою хворобою дитини та не покриваються за рахунок доходу позивачки та аліментів на утримання дитини. Надані позивачкою копії медичних карток амбулаторного хворого не завірені належним чином установами, де знаходяться на зберіганні чи зареєстровані. Копія неврологічного обстеження КНП «ДМП № 4» ОМР також не засвідчене належним чином. Що стосується магнітно - резонансної томографії головного мозку та орбіт, то це лише консультація і ніякого доказового значення щодо підтвердження додаткових витрат на лікування судинної недостатності немає. Позивачем не доведено хронічність всіх вад здоров`я, на які вона посилається в даному провадженні.
Щодо довідки ФОП ОСОБА_5 та акту прийому - передачі виконаних ним робіт з надання послух цим ФОПом, зокрема масажу спини та комірцевої зони та фактичних витрат на суму 5850 гривень, зазначила, що такі викликають сумніви, так як позивачка перебуває з даною особою у близьких особистих стосунках, а щодо фактичної сплати даних коштів позивачем не була надана квитанція. Більш того необхідність надання таких послуг дитині та саме у цього спеціаліста позивачка не обговорювала з відповідачем та не довела суду необхідність таких послуг, так як не доведено сам факт тяжкості хвороби чи каліцтва, відповідно безумовної необхідності таких послуг з реабілітації. Також відповідач акцентує увагу на тому, що позивачка не надала жодного належного офіційного медичного висновку з призначенням лікування чи висновку судово-медичного експерта, щодо необхідності лікування сколіозу першого ступеню, міопатії першого ступеню обох очей та легкої судинної недостатності, необхідного для лікування хронічної хвороби, яка раптово виникла в дитини та на лікування якої потрібні дані кошти, саме такі докази були б належними для призначення додаткових витрат на дитину.
Від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказала на невиконання відповідачем батьківських обов`язків, вважає належними всі докази щодо стану здоров`я дитини, та лікування відбулось згідно відповідних медичних направлень. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 додаткові витрати на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово у твердій грошовій сумі 1238 грн.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_6 вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим та просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразово у твердій грошовій сумі 19928 грн, посилаючись на порушення норм процесуального права та невірне застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням усіх фактичних обставин справи, що мають значення для справи.
Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано наступні обставини, зокрема, щодо наявності у відповідача заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина, майновий стан позивачки, яка не працює і перебуває у центрі зайнятості на обліку як безробітня, судом помилково зроблено висновок про те, що витрати, пов`язані з лікуванням судинної недостатності, в той час як витрати на МРТ-дослідження були пов`язані саме з лікуванням зору дитини, судом не надано правової оцінки призначеному дитині лікуванню ЛФК та масажу на підставі висновків дитячого хірургу КНП «Одеська обласна дитяча клініка» Консультативна клініка - ОСОБА_7 та дитячого невролога цієї ж лікарні; також вказує на неправильне застосування судом ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, всупереч положенням якої щодо можливого фінансування додаткових витрат наперед суд вибірково стягнув фактично понесені витрати; вважає, що суд, визнавши акт прийому-передачі виконаних робіт № 30 від 02 лютого 2023 року неналежним доказом неправильно застосував п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач її доводів не визнав, вказавши, що позивачкою під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що понесені витрати на діагностичні обстеження та аналізи, пов`язані із тяжкою хворобою дитини та не покриваються за рахунок доходу позивачки та аліментів на утримання дитини, а також вказав на відсутність заборгованості зі сплати аліментів на дитину. Просив відмовити позивачці у залученні додаткових доказів, поданих до апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
В судовому засіданні позивачка підтримала доводи апеляційної скарги.
Представник відповідача доводи апеляційної скарги не визнала.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є позивачка та відповідач. Дитина проживає разом із матір`ю, на користь якої постановою Одеського апеляційного суду від 30 березня 2022 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн щомісячно.
Також судом встановлено, що дитина – ОСОБА_3 потребує лікування за станом здоров`я. 
Частково задовольняючи позов, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1/2 частина витрат фактично понесені позивачкою на придбання фотохромних лінз та роботу майстра на суму 2050 грн та на придбання препарату « Слезавіт» (вітаміни для очей) за призначенням спеціаліста в сумі 426 гривень, відповідно в сумі 1238 гривень.
Щодо витрат, заявлених позивачкою, відносно діагностики та консультації лікаря офтальмолога центру « Ексімер Одесса», відповідно рахунку - акту від 08 лютого 2023 року на суму 540 гривень, вартість курсу апаратного лікування № 2 «Підвищеної ефективності», згідно рахунку на оплату на касу № 340375 від 04 квітня 2023 року на суму 3975 гривень, підбір ортокетологічних лінз та огляд з консультацією після підбору, відповідно рахунку на оплату в касу № 340369 від 04 квітня 2023 року на суму 1450 грн, консультація лікаря ретинолога офтальмологічного центру « Ексімер Одесса» понесені витрати за рахунком - актом від 04 квітня 2023 року на суму 225 грн, набір жорстких газопроникних контактних лінз «Paragon CRT» на два ока, відповідно до рахунку фактури № 10927 на суму 5950 грн, то суд вважав їх такими, що не підлягають стягненню з відповідача як додаткові витрати, оскільки вони фактично не понесені позивачкою, консультаційний висновок спеціаліста, на який опирається позивач містить лише рекомендації, щодо видів процедур та лікування, а відповідно всі надані розрахунки на оплату за цими рекомендаціями не можуть вважатися судом як обов`язкові та містять саме перелік можливих процедур на які можуть бути понесені затрати.
Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги щодо суті ухваленого рішення, колегія суддів зазначає таке.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Крім того, Верховним Судом під час розгляду справ вказаної категорії зосереджено увагу судів на тому, що при доказуванні існування особливих обставин не може бути шаблонів, необхідно детально доводити особливості дитини (зокрема, можливо надавати висновки психолога, інших спеціалістів щодо схильності дитини до спорту, малювання, музики тощо, або ж такі вади здоров`я, які потребують від батьків додаткових зусиль, у тому разі і матеріального характеру).
Пред`являючи позовні вимоги про стягнення з відповідача половину додаткових витрат на утримання дитини, позивачка посилалася на те, що спільний син сторін хворіє, потребує постійних медичних обстежень, лікування та реабілітації, які позивачка здійснює самостійно за свій рахунок, і що ці витрати є необхідними для нормального розвитку та лікування дитини з урахуванням її особливих потреб, підтримання її фізичного здоров`я, розвитку мовлення, рухових здібностей тощо.
Позивачкою в обґрунтування позовних вимог надано понесені та які мають бути понесені нею витрати на лікування та обстеження дитини, придбання медичних засобів: витрати на курс з індивідуальних занять ЛФК та курс масажу спини і комірцевої зони - акт прийому передачі наданих послуг та довідкою від 02 лютого 2023 року в сумі 11700 гривень, фотохромні лінзи - чек від 26 жовтня 2022 року в сумі 2050 грн, препарат «Слезавіт» (вітаміни для очей) за призначенням спеціаліста - чек від 10 лютого 2023 року в сумі 427,48 гривень, МРТ дослідження - чек від 04 серпня 2022 року на суму 1400 гривень, діагностика та консультація лікаря офтальмолога центру « Ексімер Одесса» - акт від 08 лютого 2023 року на суму 1080 гривень, вартість курсу апаратного лікування № 2 « Підвищеної ефективності» - рахунок на оплату на касу № 340375 від 04 квітня 2023 року на суму 7950 гривень, підбір ортокетологічних лінз та огляд з консультацією після підбору - рахунок на оплату в касу № 340369 від 04 квітня 2023 року на суму 2900 грн, консультація лікаря ретинолога офтальмологічного центру « Ексімер Одесса» - рахунок - акт від 04 квітня 2023 р на суму 450 грн, набір жорстких газопроникних контактних лінз «Paragon CRT» на два ока - рахунок фактура № 10927 на суму 11900 грн, а загалом – 39856 грн, половині з яких становить 19928 грн.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Предметом апеляційного перегляду є рішення суду в незадоволеній частині позовних вимог.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду в наведеній частині, частково погоджується із доводами апеляційної скарги та вважає, що позивачкою належними та допустимими доказами доведено, що заявлені нею до стягнення додаткові витрати викликані необхідністю забезпечити дитині відповідне лікування, що рекомендоване відповідними медичними установами, а також певні дослідження, і таке викликано саме певним станом здоров`я дитини сторін.
Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що витрати на лікування, проходження досліджень, надання медичних послуг, різноманітні результати проходження дитиною аналізів не є додатковими витратами, оскільки серед таких витрат є каліцтво дитини, або тяжка хвороба, а позивачкою не доведено, що такі витрати пов`язані саме з тяжкою хворобою або каліцтвом дитини.
Суд першої інстанції зазначив, що наведені висновки викладені в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662 св 18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858 св 18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458 св 19).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Висновки щодо застосування норм права, які викладені у судових рішеннях інших судів, ніж в постановах Верховного Суду, не є обов`язковими під час розгляду справи апеляційним судом у подібних правовідносинах.
Однак, у наведених постановах Верховним Судом подібних висновків, що витрати на лікування, проходження досліджень, надання медичних послуг, різноманітні результати проходження дитиною аналізів не є додатковими витратами, оскільки серед таких витрат є каліцтво дитини, або тяжка хвороба, а позивачкою не доведено, що такі витрати пов`язані саме з тяжкою хворобою або каліцтвом дитини, зроблено не було.
В той час як виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом, тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими на відміну від коштів, які отримуються одним із батьків на утримання дитини.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».
Наведені висновки щодо застосування статті 185 Сімейного кодексу України, також викладені у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20. 
Як установлено судом та не заперечується сторонами у справі, спільний син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово проходив лікування та медичні обстеження, що підтверджується медичними висновками, наявними в матеріалах справи; так, зокрема, з консультативного висновку спеціаліста лікаря-офтальмолога ТОВ «Ексімер Одеса» Шамрай Х.С. від 08 лютого 2023 року (медкарта № 53117/20), вбачається, що у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами функціонального дослідження встановлено попередній діагноз «Міопія середнього ступеню OU прогресуюча», «Периферична хоріоретинальна дистрофія OD», і згідно наданих обстежень гострота зору становить на праве око – мінус 4,00, на ліве око – мінус 4,25 діоптрій (а.с. 45).
Такі самі записи містяться в медичній картці амбулаторного хворого № 53117/20 дитини ОСОБА_3 (а.с. 46).
Діагноз «Міопія середнього ступеню» було встановлено дитині ще 20 липня 2022 року після проходження ОСОБА_3 обстеження 18 липня 2022 року в Комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча міська поліклініка № 4» Одеської міської ради (а.с. 31).
Згідно медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 , станом на 01 серпня 2022 року гострота зору дитини становила: на праве око – мінус 3,00, на ліве око – мінус 3,750 діоптрій (а.с. 33).
Отже, результатами обстежень підтверджено діагноз дитини в динаміці, що свідчить про значне погіршення гостроти зору протягом нетривалого часу, тому не можна взяти до уваги твердження відповідача про необґрунтованість та недоведеність додаткових витрат на дитину, які полягають у намаганні матір`ю дитини виконати рекомендації лікарів щодо обстежень на профілактичних та підтримуючих процедур.
Зокрема, щодо рекомендацій лікаря - підбір ортокератолічних лінз OU, курс апаратного лікування № 2 «Підвищеної ефективності» з вітамінами (10 сеансів), вітаміни «Слезавіт».
Позивачкою останній придбано 10 лютого 2023 року за ціною 427,48 грн (а.с. 49), а вартість курсу апаратного лікування № 2 «Підвищеної ефективності» 10 процедур становить згідно рахунку на оплату від 04 квітня 2023 року 5250 грн (а.с. 115), вартість підбору ортокератологічних лінз згідно рахунку на оплату 340369 від 04 квітня 2023 року становить 1400 грн, вартість огляду з консультацією офтальмолога після підбору лінз становить 1500 грн (а.с. 114).
Щодо вартості набору жорстких газопроникних контактних лінз ортокератолічних лінз «Paragon CRT» на два ока, то таке згідно рахунку-фактури № 10927 від 04 квітня 2023 року має вартість 11900,00 грн (а.с. 48, 113) та видано на оплату мамі дитини ОСОБА_3 – ОСОБА_6 .
Придбання згідно товарного чеку від 26 жовтня 2022 року фотохромних лінз на 2050,00 грн (а.с. 41) згідно рецепту на ім`я ОСОБА_8 , 11 років, від 26 жовтня 2022 року Оптики центру прогресивної оптики (а.с. 41).
Також саме в медичній картці дитини ОСОБА_3 . Інституту очних хвороб ім. В.П. Філатова 02 серпня 2022 року рекомендовано дитині МРТ головного мозку (а.с. 34).
Вказане дослідження виконано 04 серпня 2022 року (а.с. 36), його вартість відповідно до квитанції від 04 серпня 2022 року становить 1400 грн (а.с. 122).
Діагностика та консультація лікаря-офтальмолога центру «Ексімер Одесса» вартістю 1080 грн підтверджуються рахунком-актом № 304393 від 08 лютого 2023 року та чеком № 44955 від 08 лютого 2023 року на суму 1080 гривень (а.с. 48).
Консультація лікаря-ретинолога офтальмологічного центру «Ексімер Одесса» підтверджуються рахунком - актом № 340172 від 04 квітня 2023 року та чеком № 49365 від 04 квітня 2023 року на суму 450 грн (а.с. 117).
Крім того, як вбачається з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікарем Консультативної поліклініки КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» 20 серпня 2022 року ОСОБА_3 поставлено діагноз «Сколіоз Іs» (а.с. 27). 
Раніше, 11 вересня 2020 року, подібний діагноз «S-подібне сколіотичне викривлення постави. Перекіс лінії плечей, таза. Плосковальгусна постановка обох стоп. Ущілення повздовжнього та поперекового склепінь обох стоп. Вальгусна постановка колінних і гомілковостопних суглобів» встановлено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікарем Регіонального Одеського центру відновлення хребта і реабілітації ОСОБА_10 та рекомендовано загальний масаж № 10 (а.с. 26).
Масаж так само рекомендовано дитині і в консультаційному висновку спеціаліста № 53117/20 від 08 лютого 2023 року (а.с. 45).
Лікарем регіонального Одеського центру відновлення хребта та реабілітації 11 вересня 2020 року з вказаним діагнозом рекомендовано дитині ОСОБА_9 , крім іншого, ЛФК на деторованих хребцях за методикою Євмінова (а.с. 26), а також лікарем Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка № 4» Одеської міської ради 18 липня 2022 року (а.с. 28).
Отже, курс з індивідуальних занять ЛФК та курс масажу спини і комірцевої зони, призначений за рекомендаціями лікарів Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка № 4 «Одеської міської ради, Регіонального Одеського центру відновлення хребта та реабілітації, ТОВ «Ексімер Одеса», у тому разі і на дошці ОСОБА_11 , що робить можливим таке лише в спеціалізованому закладу та за допомогою певного приладдя.
Проходження та вартість вказаного курсу підтверджуються складеним між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 030 від 02 лютого 2023 року на суму 11700 грн, довідкою ФОП ОСОБА_5 від 02 лютого 2023 року про пройдений курс індивідуальних занять лікувально-оздоровчою фізкультурою у кількості 15 занять та курс масажів дитячих із 15 сеансів (а.с. 30).
Наведене у своїй сукупності свідчить, що як понесені, так і ті, що мають бути понесені позивачкою в майбутньому, витрати у загальному розмірі 37156 грн викликані особливими обставинами – хворобами дитини, такі витрати є додатковими і не відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дитини за рахунок отриманих аліментів.
Колегія суддів не може взяти до уваги витрати у розмрі 2700 грн за 10 сеансів фізіотерапевтичного лікування комплексного в клініці «Ексімер», оскільки таке призначення відсутнє у лікарських рекомендаціях.
Колегія суддів вважає викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи відповідача щодо ненадання позивачкою доказів на підтвердження того, що понесені нею та такі, що мають бути понесені в майбутньому витрати на діагностичне обстеження, лікування та аналізи, пов`язані з тяжкою хворобою дитини, і не покриваються за рахунок аліментів, помилковим власним тлумаченням відповідачем вказаної норми, оскільки законодавець жодним чином не пов`язує додаткові витрати саме із тяжкою хворобою дитини. 
З урахуванням індивідуальних особливостей дитини, її стану здоров`я та документально підтвердженої потреби, колегія суддів бере до уваги як фактично понесені позивачкою та документально підтверджені витрати, так і ті, які вона має понести 1/2 вартості яких підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у загальній сумі 18578 грн.
При цьому, колегія суддів також погоджує доводи апеляційної скарги про наявність підстав, передбачених частиною другою статті 185 СК України, зі змісту якої вбачається, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, для стягнення 1/2 вартості заявлених позивачкою до стягнення у майбутньому та документально підтверджених додаткових витрат на дитину.
Колегія суддів також погоджує довід апеляційної скарги про те, що наведені витрати у сумі 18578 грн не охополюється аліментними платежами, які вже стягнуті з відповідача, вказане є тими додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України
Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог хоча і є правильним, однак внаслідок неправильного тлумачення судом закону, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити, збільшивши стягнуту судом першої інстанції з відповідача суму у розмірі 1238 грн на 17 340 грн, і загалом стягнення 18578 грн, а також шляхом зміни мотивувальної частини рішення, виклавши її в редакції цієї постанови.
Слід звернути увагу, що у кожній справі з подібним предметом спору суд виходить із конкретних обставин справи щодо необхідності стягнення додаткових витрат, залежно від особистих, індивідуальних особливостей дитини.
З урахуванням індивідуальних особливостей дитини, її стану здоров`я та документально підтвердженої потреби, колегія суддів не бере до уваги заперечення відповідача проти стягнення з нього додаткових витрат на дитину, оскільки вказані витрати викликані особистими, індивідуальними особливостями дитини і доведені позивачкою та частково правильно встановлені судом.
Отже, доводи апеляційної скарги в наведеній частині є слушними, а позовні вимоги ОСОБА_1  частково обґрунтованими в наведеному розмірі.
Доводи відповідача, що надані позивачкою письмові докази не завірені належним чином (як-то амбулаторні картки тощо), не заслуговують на увагу, оскільки всі надані у копіях докази завірені позивачкою належним чином.
Як не може бути взято до уваги і посилання відповідача на перебування позивачки у певних стосунках із надавачем послуг масажу та ЛФК дитині, оскільки таке не підтверджено належним чином та не свідчить про недійсність наданих позивачкою доказів в цій частині.
Як не може бути взято і доводи представника відповідача в суді апеляційної інстанції про те, що рекомендації та певні процедури призначені не державним, а приватним офтальмологічним закладом «Ексімер», оскільки таке також не спростовую потреби дитини у лікуванні закладом, який має надавати відповідні послуги.
Вказана невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального у оскаржуваній частині у відповідності до п. 3, 4 частини першої та частини четвертої статті 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення шляхом збільшення суми стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1238 грн до 18578 грн, з викладенням його мотивувальної частини щодо обґрунтування мотивів висновків суду в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд
                                       п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року в оскаржуваній частині змінити, збільшивши суму стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1238 грн до 18578 грн, та виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови - 09 лютого 2024 року.

Головуючий  М.В. Назарова

Судді:  В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко