ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/130/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/1833/23 Категорія: на ухвалу 	Булгакова Г.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09 січня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.,
за участю секретаря Новицької Н.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2023 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, ОСОБА_3 , про виділ в натурі частки нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності, -

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.
20 жовтня 2023 року від адвоката Починок О.І., який представляє інтереси позивача ОСОБА_2 , надійшла заява про забезпечення позову, в якій просив суд заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачу володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) нерухомого майна, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок, загальною площею 585.4 кв.м., з гаражем, цокольним поверхом, мансардою та господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером 7110136400:02:029:0027, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заяву мотивував тим, що відповідач, будучи обізнаним про наявність до нього позовних вимог з боку позивача 30.08.2023, діючи умисно, подарував частину належного йому нерухомого майна дружині – ОСОБА_3 . Така поведінка відповідача направлена на те, щоб шляхом збільшення власників спірного майна ускладнити суду практичну реалізацію поділу будинку та земельної ділянки між сторонами спору, адже разом з позовною заявою позивачем додано висновок експертно будівельно-технічного дослідження від 17.08.2022 № 5-7/22, який розраховувався судовим експертом виходячи з кількості співвласників яких на той момент було 2 (позивач, відповідач). Не виключено, що в подальшому відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , демонструючи недобросовісну поведінку, будуть вживати дії на подальше дарування своїх часток у спірному майні третім особам, аби фактично знівелювати вищевказане дослідження судового експерта. У свою чергу, це буде вимагати від позивача повторного проведення експертизи та оплати відповідних коштів за її проведення. Більше того, велика кількість співвласників у спірному нерухомому майні суто теоретично може призвести до неможливості технічного поділу відповідного майна.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2023 року заяву задоволено.
Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачу володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) нерухомого майна, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а саме: житлового будинку, загальною площею 585.4 кв.м., з гаражем, цокольним поверхом, мансардою та господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером 7110136400:02:029:0027, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання судовим рішенням по цивільній справі № 711/1833/23 законної сили.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що після звернення ОСОБА_2 до суду з позовом до ОСОБА_1  про виділ в натурі частки з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності відповідач подарував частину (39/100) належного йому спірного майна своїй дружині – ОСОБА_3 , яку в подальшому ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Вищевказані обставини дають суду достатні підстави вважати про існування реальної загрози ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, або невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , вважаючи ухвалу суду незаконною, поставленою судом з недотриманням норм матеріального права, просив її скасувати та винести нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваній ухвалі від 24.10.2023 року відсутні посилання на підтверджені відповідними доказами обставини, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Вказує, що 22/100 частини ОСОБА_2 житлового будинку та земельної ділянки відповідач ніяким чином не відчужував та не вчиняв щодо вищезазначеного права власності будь-яких правочинів.
Зазначає, що ним було подаровано дружині ОСОБА_3 39/100 часток у праві власності на житловий будинок та земельну ділянку, оскільки з 24 лютого 2022 року у країні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. У разі його мобілізації його дружина ОСОБА_3 як співвласник майна зможе вживати передбачених чинним законодавством заходів з метою захисту від можливих протиправних посягань на майно, в тому числі з боку позивача ОСОБА_2 . 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Починок О.І. вказує, що на даний час, здійснивши дарування частини спірного майна своїй дружині ОСОБА_3 апелянт фактично зневолював висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 17.08.2022 року №5-7/22, адже на даний час співвласників не двоє, а троє, що потребує проведення додаткового експертного дослідження та виділення в натурі частин між усіма співвласниками.
Вважає, що вищевказана поведінка апелянта ймовірно є направленою на те, щоб збільшити власників спірного майна та унеможливити практичну реалізацію поділу житлового будинку та земельної ділянки між сторонами спору, не виключено також і те, що в подальшому апелянт за попередньою змовою з дружиною ОСОБА_3 будуть вживати дії на подальше дарування своїх часток у спірному майні третім особам, що може призвести у разі наявності великої кількості співвласників до неможливості технічного поділу спірного майна.
Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.
Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому його виконанні.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
За змістом пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, заявленим позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті, щоб вжиті заходи не перешкоджали господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору є виділ в натурі частки житлового будинку та земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , які знаходяться у спільній частковій власності сторін.
З урахуванням предмету спору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, оскільки невжиття заходу забезпечення позову може ускладнити ефективний захист позивача необхідністю залученням до участі у справі інших учасників (набувачів). 
Крім того, слід зауважити, що після звернення ОСОБА_2 до суду з позовом до ОСОБА_1  про виділ в натурі частки з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності, відповідач подарував частину (39/100) належного йому спірного майна своїй дружині – ОСОБА_3 , яку в подальшому ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Отже, позивачем доведено наявність зв`язку між заходом забезпечення позову вигляді заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам та нотаріусам, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) щодо житлового будинку та земельної ділянки, які є предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.
При цьому, така заборона до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381 – 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено  10 січня 2024 року.

Судді: