ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 березня 2024 року
м. Київ
справа № 127/23041/23
провадження № 51-6875 км 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                                                         ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                                       ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
захисника                                                                  ОСОБА_6 ,  
розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12023025020000195 від 11 травня 2023 року за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гнатівка Гайсинського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК), 
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 8 серпня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 6 листопада 2023 року.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 8 серпня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді арешту на строк 6 місяців. 
Вказане кримінальне провадження розглянуто із застосуванням положень ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Згідно з вироком ОСОБА_7 було визнано винуватим у тому, що він маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, 11травня 2023 року близько 17 год 00 хв, перебуваючи в лісі по вул. Левадній у м. Вінниці, на землі помітив два полімерних згортки із порошкоподібною речовиною всередині, які поклав до лівої кишені штанів, в які був одягнений, таким чином, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін та зберігав її при собі без мети збуту.
У подальшому, 11 травня 2023 року до відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшло повідомлення від дільничного офіцера поліції СП вищевказаного відділу поліції, з приводу того, що під час несення служби за адресою: АДРЕСА_2 , був помічений ОСОБА_7 , який на запитання працівників поліції чи має при собі будь - які заборонені речі, повідомив, що зберігає в лівій кишені штанів, в які одягнений, два полімерних згортки із порошкоподібною речовиною білого кольору всередині.
При виїзді слідчо-оперативної групи у ході проведення огляду місця події у період часу з 18 год 12 хв по 18 год 17 хв 11 травня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності двох понятих ОСОБА_7 самостійно дістав з лівої кишені штанів, в які був одягнений, та видав працівникам поліції два полімерних згортки із порошкоподібною речовиною білого кольору всередині, які у подальшому було вилучено працівниками поліції.
Згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ № СЕ-19/102-23/8877-НЗПРАП від 25 липня 2023 року в наданих на дослідження порошкоподібних речовинах міститься психотропна речовина - амфетамін. Амфетамін відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. В досліджуваній речовині, масою 0,2691 г, маса амфетаміну становить 0,1946 г. В досліджуваній речовині, масою 0,6356 г, маса амфетаміну становить 0,4622 г.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 6 листопада 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У своїй касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 , серед іншого, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, просить змінити вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, призначити ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК без обмеження волі. 
На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що стороною захисту не оспорюється кваліфікація інкримінованого кримінального правопорушення, однак при призначенні ОСОБА_7 покарання не було врахувано особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_7 : 
- має статус учасника бойових дій; 
- має постійне місце проживання, де суто позитивно характеризується; 
- в ході проведення досудового розслідування завжди давав правдиві та послідовні зізнавальні показання; 
- повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та щиро розкаявся у скоєному, на даний час зробив для себе правильні висновки, бажає довести суду та суспільству виправлення своєю поведінкою та суспільно-корисною працею; 
- одружений, проживає з родиною; 
- має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2022 року народження;
- не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра; 
- веде суспільно-корисний спосіб життя, працює, своїм заробітком забезпечував себе та родину матеріальними засобами до існування. 
Від захисника ОСОБА_6 надійшли додаткові пояснення до касаційної скарги, в яких, крім іншого, зазначено про те, що ОСОБА_7 добровільно звернувся до РТЦК та СП і його було направлено для проходження військової служби за мобілізацією до навчального центру з подальшим проходженням військової служби у військовій частині, яка приймає участь у бойових діях. 
Від учасників касаційного провадження заперечень на касаційну скаргу захисника не надходило.
Позиції інших учасників судового провадження 
У судовому засіданні захисник  ОСОБА_6 підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити, зазначивши, що на теперішній час ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», проте бажає бути корисним державі саме на полі бою, а призначення покарання не пов`язаного з обмеженням волі, з огляду на положення, передбачені п. в абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», надасть йому можливість продовжити військову службу. 
Прокурор ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення касаційної скарги захисника.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309 КК у касаційній скарзі не оспорюються, а тому в касаційному порядку не перевіряються.
Щодо доводів касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, колегія суддів зазначає таке. 
Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Як убачається з вироку, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_7 вид та розмір покарання, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до кримінальних проступків. 
Постановляючи вирок, місцевий врахував дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_7 : 
- є особою виключно кримінальної спрямованості, раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних кримінальних правопорушень, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність;
- згідно довідки з КНП «ЦТЗ «Соціотерепія» ВОР» за медичною допомогою в даний заклад не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував, згідно довідки з КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», за даними архіву лікарні, картотеки поліклінічного відділення з денним стаціонаром та стат. відділу на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався, згідно довідки з КНП «Вінницька міська клінічна лікарня № 1» за допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-невролога не звертався.
Крім цього, суд першої інстанції врахував конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив в той період, коли в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувало інше кримінальне провадження за його обвинуваченням. 
Разом з цим, місцевий суд прийняв до уваги те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій, є особою досить молодого віку, наявність на його утриманні малолітньої дитини, стан його здоров`я.
Обставиною, що пом`якшує ОСОБА_7 покарання (ст. 66 КК), суд визнав повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання (ст. 67 КК), судом встановлено не було.
Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , конкретні обставини кримінального провадження, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, у зв`язку з чим призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК у виді арешту на строк 6 місяців, зазначивши, що таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення них нових кримінальних правопорушень.
Суд апеляційної інстанції переглядаючи вирок суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури, з огляду на вищезазначені обставини, погодився з висновками, викладеними у вироку щодо виду та строку призначеного обвинуваченому покарання, зазначивши, що суд першої інстанції дійшов цілком правильного, законного та обґрунтованого висновку про призначення йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК у виді арешту на строк 6 місяців, яке є необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Однак, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення судів попередніх інстанцій в частині призначеного покарання з огляду на таке. 
За ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Санкцією ч. 1 ст. 309 КК передбачено відповідальність у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
У частині 1 ст. 53 КК штраф визначається як грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням положень ч. 2 ст. 53 КК, відповідно до якої розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного.
Як вбачається зі змісту матеріалів провадження, з огляду на вимоги ст. 65 КК, врахувавши дані про особу ОСОБА_7 , місцевий суд, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про призначення останньому покарання у виді арешту на строк 6 місяців. 
Водночас, зі змісту пояснень захисника ОСОБА_6 у судовому засіданні та наданих ним документів вбачається, що: 
- ОСОБА_7 в середині лютого 2024 року добровільно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де пройшов медичну комісію для визначення придатності до проходження військової служби;
- враховуючи попередній військовий досвід, останнього було відібрано (надано відношення) для проходження військової служби у відповідній військовій частині, яка безпосередньо приймає участь у бойових діях;
- 4 березня 2024 року відповідно до наказу, копію якого подано до Суду, ОСОБА_7 було призвано та направлено для проходження військової служби за мобілізацією до навчального центру; 
- наказом командира відповідної військової частини солдата ОСОБА_7 було зараховано до списків особового складу, призначено на посаду та зараховано на всі види забезпечення (навчальний центр). 
Зі змісту пояснень захисника ОСОБА_6 вбачається, що під час перебування ОСОБА_7 у навчальному центрі, рішення судів попередніх інстанцій приведено до виконання, а ОСОБА_7 направлено до ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)».
Таким чином, приймаючи до уваги вищезазначене, а також з огляду на:
- тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК відноситься до кримінальних проступків;
- дані про особу засуджено, які, серед іншого, були враховані судами попередніх інстанції, зокрема те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій, є особою досить молодого віку, а також відомості про наявність на його утриманні малолітньої дитини та стан його здоров`я, 
- наявність таких пом`якшуючих покарання обставин як повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, які його обтяжують;
- дію в Україні воєнного стану та бажання ОСОБА_10 нести службу у ЗСУ по захисту України саме на полі бою; 
- вищезазначену можливість отримувати відповідне грошове забезпечення, 
колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення засудженому ОСОБА_7 менш тяжкого покарання ніж те, що було призначено судами попередніх інстанції, у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн, оскільки саме таке покарання з огляду на вищезазначені обставини та положення статей 50, 65 КК буде узгоджуватись із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність та відповідатиме основній його меті як заходу примусу.
Водночас, інші дані щодо особи засудженого, які були враховані судами попередніх інстанцій, з огляду на вищезазначене, в цілому не спростовують обґрунтованість таких висновків. 
За таких обставин, враховуючи положення ст. 414, п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, касаційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції в частині призначеного покарання - зміні. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , задовольнити. 
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 8 серпня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 6 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_7 - змінити.
Пом`якшити ОСОБА_7 покарання. Призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн. 
В іншій частині судові рішення залишити без зміни.
ОСОБА_7 , який відбуває покарання у ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», з місця відбування покарання звільнити. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                       ОСОБА_3