Номер провадження: 22-ц/813/2595/24 
Справа № 492/1013/21
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.
розглянувши у відкритому судовому  засіданні  в  м.  Одесі апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича на заочне рішення Арцизького районного суду Одеської області від 06 вересня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості, таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що заборгованість не є безспірною, письмова вимога стягувача відсутня, виконавчий напис вчинений з порушенням норм законодавства.
Заочним рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 06 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано виконавчий напис № 40333 від 08 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про звернення стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № 06086/0007ХSGF від 15 жовтня 2013 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» в загальному розмірі 26 995 гривень 94 копійки – таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь  ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 6 839 гривень 08 копійок.
Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельника Юрія Анатолійовича на користь  ОСОБА_1 суму основної винагороди у розмірі 673 гривні 37 копійок, суму витрат виконавчого провадження у розмірі 669 гривень 00 копійок.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь  ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 362 гривні 00 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень 00 копійок.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Арцизького районного суду Одеської області від 06 вересня 2023 року в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельника Юрія Анатолійовича на користь  ОСОБА_1 суми основної винагороди у розмірі 673 гривні 37 копійок та суми витрат виконавчого провадження у розмірі 669 гривень 00 копійок скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вимог  ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельника Юрія Анатолійовича – відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
У частині першій статті 130 ЦПК України зазначено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам – відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.
Аналіз частини шостої статті 128, частини першої статті 130 ЦПК України дає підстави для висновку, що судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи лише у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси (Постанова Верховного Суду від 08.05.2023 року у справі № 201/9898/19).
У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 сформульовано висновок про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони до суду 27.02.2024 року о 14-30 г. не з`явились.
Від апелянта-третьої особи приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. та від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кочурова А.О. надійшли відповідно заява та клопотання про розгляд апеляційної скарги без їхньої присутності в судовому засіданні.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД»  та  третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.  про причини не явки не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавали.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольниити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскільки рішення суду оскаржено лише в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельника Юрія Анатолійовича на користь  ОСОБА_1 суми основної винагороди у розмірі 673 гривні 37 копійок та суми витрат виконавчого провадження у розмірі 669 гривень 00 копійок, то рішення суду переглядається саме в цій частині. В іншій частині рішення не оскаржено і тому в апеляційному порядку не переглядається. 
Задовольняючи позов, стягуючи з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича на користь  ОСОБА_1 суму основної винагороди у розмірі 673 гривні 37 копійок, суму витрат виконавчого провадження у розмірі 669 гривень 00 копійок, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виконавчий напис нотаріуса (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) визнаний таким, що не підлягає виконанню, то кошти, стягнуті за виконавчим написом підлягають поверненню, так як відпала підстава, на якій відповідач ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим до вказаних відносин підлягають застосуванню положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна та, як слідство, стягнення зокрема з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельника Ю.А. суму основної винагороди у розмірі 673,37 грн. та суму витрат виконавчого провадження у розмірі 669,00 грн. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками районного суду.
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:
- між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , позивачем у справі (а. с. 10-11), 15 жовтня 2013 року було укладено договір № 06086/0007ХSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту (а. с. 23), відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» надало кредит шляхом надання кредитного ліміту у вигляді відкличної лінії без забезпечення у розмірі 12000,00 грн., а ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді платіжної картки Visa Electron;
- ОСОБА_1 частково виконав свої зобов`язання по погашенню суми кредиту, що підтверджується відповідними копіями квитанцій (а.с. 24);
- 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, який був зареєстрований в реєстрі за № 40333 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 06086/0007ХSGF від 15 жовтня 2013 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» в розмірі 26495,94 грн., а також за вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 500,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 26995,94 грн. (а.с. 25);
- представник ТОВ «ФК «АЛАНД» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельника Ю.А. для примусового виконання рішення виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 40333, виданого 08 вересня 2020 року (а.с. 22), в зв`язку із чим приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 63640099 від 17 листопада 2020 року (а.с. 16). У відкритому виконавчому провадженні приватним виконавцем були винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 15), про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 17), про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 18);
- 17 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Мельником Ю.А. було направлено лист ОСОБА_1 про необхідність сплати залишку заборгованості за виконавчим провадження у розмірі 20156,86 грн. (а.с. 21).
Колегія суддів виходить з такого.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного права. 
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Предметом спору у справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Встановивши, що виконавчий напис нотаріуса (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) визнаний таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції набув висновку, що кошти, отримані в межах виконавчого провадження з виконання цього виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Мельником Ю.А. в якості основної винагороди у розмірі 673,37 грн. та у вигляді витрат виконавчого провадження у розмірі 669,00 грн підлягають поверненню позивачу в порядку ст.1212 ЦК України, так як відпала підстава, на якій на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» стягнуті кошти з ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст. 263 ч.4 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Третя особа у справі не є стороною у цивільному процесі.
За змістом статей 53, 54 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Отже, правове становище третіх осіб у процесі посідають особи, які мають юридичний інтерес до справи, але інтерес, який не є рівноцінним інтересам сторін (позивача чи відповідача). Інститут третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, зумовлений передусім необхідністю забезпечити можливість здійснення відповідними суб`єктами права регресу.
Не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб (25 червня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/17792/17 та 01 березня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 757/55549/17).
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 заявлені до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. позовні вимоги про стягнення суми основної винагороди у розмірі 673 гривні 37 копійок, суми витрат виконавчого провадження у розмірі 669 гривень 00 копійок.
При цьому процесуальний статус, який був визначений ОСОБА_1 у відношенні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. – третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Виключне право визначати відповідача належить позивачу.
Оскільки до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення безпідставно отриманої ним винагороди у розмірі 673,37 грн. під час виконання виконавчого напису нотаріуса, а також витрат виконавчого провадження у розмірі 669,00 грн., але при цьому приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. не залучений позивачем до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача), у суду першої інстанції не було підстав для задоволення зазначених позовних вимог і стягнення з третьої особи без самостійних вимог грошових коштів у заявленому позивачем розмірі. 
Слід зазначити, що суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості усунути даний недолік на стадії апеляційного перегляду, оскільки цивільно-процесуальним законом не наділено апеляційний суд правом притягнення особи в якості відповідача при перегляді справи в апеляційному порядку. 
При таких обставинах рішення суду першої інстанції в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 673,37 грн. основної винагороди та 669,00 грн. витрат виконавчого провадження підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення позовних вимог в цій частині без задоволення.
Оскільки неналежність суб`єктного складу сторін є самостійною підставою для відмови у позові, оцінка інших доводів апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. апеляційним судом не здійснюється. 
Колегія суддів роз`яснює позивачу про відсутність процесуальних перешкод звернутися до суду з цими самими вимогами за умови належного визначення суб`єктного складу особи відповідача. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича – задовольнити частково.
Заочне рішення Арцизького районного суду Одеської області від 06 вересня 2023 року в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельника Юрія Анатолійовича на користь  ОСОБА_1 суми основної винагороди у розмірі 673 гривні 37 копійок та суми витрат виконавчого провадження у розмірі 669 гривень 00 копійок – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог до третьої особи приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельника Юрія Анатолійовича про стягнення суми основної винагороди у розмірі 673 гривні 37 копійок та суми витрат виконавчого провадження у розмірі 669 гривень 00 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 18.03.2024 року

Головуючий:                                                 О.М. Таварткіладзе
Судді:                                                         А.П. Заїкін
                                                               С.О. Погорєлова