ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/3115/23                                        Головуючий суддя І інстанції Янцовська Т. М.
Провадження № 33/818/303/24                                        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
               16 лютого 2024 року                                                                м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.
       Постановою встановлено, що 18.06.2023 року о 21:23 год. в м. Харкові по Сімферопольському шосе 38А, ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці, почервоніння очей. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД відмовився в присутності двох свідків.
       В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що працівники поліції під час складення протоколу порушили низку норм чинного законодавства. Також зазначав, що працівники поліції не вказували причину зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , що свідчить про безпідставну зупинку транспортного засобу. Вказує, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 , а також його захисник – адвокат Керімов А.З. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
16 лютого 2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника Керімова А.З., в якій просив слухати справу без його участі та без участі ОСОБА_1 , а також просив задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 та його захисника Керімова А.З., враховуючи відомості, які містяться в матеріалах цієї справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, наявність направлення водія на огляд, відомості відеозапису, пояснення свідків.
       Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем мав ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці, почервоніння очей. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД водій у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився.
Також з відомостей цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився зі змістом цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані – правильні). 
       Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 1430 КУпАП.
       При цьому, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАСУ щодо незаконності дій працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.
       Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
       Поряд з цим, відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням саме ОСОБА_1 . 
       Належить врахувати, що відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, в тому числі, зупинення транспортного засобу.
       Враховуючи той факт, що у країні оголошено воєнний стан, такі дії працівників поліції об`єктивно узгоджуються з обстановкою, яка склалася у країні, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зупинка ОСОБА_1 працівниками поліції відповідає чинному законодавству, що спростовує такі твердження апелянта.
Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, залучили двох випадкових свідків та у їх присутності запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Поряд з цим, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 порядок проведення цього огляду, а також наслідки відмови від цього огляду. Також працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також ст. 63 Конституції України. ОСОБА_1 повідомив працівників поліції про те, що йому зрозуміло порядок проведення огляду, а також його права, повідомив, що він вживав медичні препарати та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що він розуміє українську мову, будь-яких клопотань не має, а також не потребує адвоката.
Поряд з цим, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. 5,6) вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 , відмовився від прохоження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП ХОР «ОНД» м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А. Також зазначали, що в їх присутності працівники поліції роз`яснили водію ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Поряд з цим зазначено, що водія було відсторонено від керування транспортним засобом.
З відомостей відеозапису об`єктивно вбачається, що саме ці свідки були безпосередніми очевидцями події відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пояснення саме цих свідків є об`єктивним та заслуговують на увагу.
Відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 8), 18.06.2023 року було зупинено автомобіль, у зв`язку із проведенням на території Харківської області операції «П`яний водій». Водієм зупинено автомобіля виявився ОСОБА_1 під час розмови з водієм у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме : звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію у встановленому законом порядку в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Авто залишилось на місці без порушень ПДР України. Водія було відсторонено від права керування, а також відібрано від нього розписку. 
Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності і заслуговують на увагу.
Крім того, відповідно до відомостей розписки (арк. 7) вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язався не керувати автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 до 19.06.2023.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Поряд з цим, належить врахувати те, що відповідно до відомостей довідки (арк. 2), ОСОБА_1 отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, що об`єктивно вказує на те, що ОСОБА_1 знає ПДР України. 
 
Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України,  водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
 
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
           Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                 С.К. Шабельніков