ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1096/23                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 січня 2024 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                     Чаку Є.В., 
               суддів:                                                                           Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.
          при секретарі судового засідання                                   Дудин А.С.
          розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Командувача Сил логістики Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною,-
                                                    В С Т А Н О В И В :
           ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, Командувача Сил логістики Збройних Сил України у якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не виконання умов п. 2 Контракту в частині додержання гарантованого права ОСОБА_1 на відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку із збереженням на її період посади відповідно до ст. 2 Закону України «Про відпустки»;
- визнати протиправним та скасувати пункт 14 наказу Командувача Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.05.2022 №96 про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади офіцера юридичного відділу Командування Сил логістики Збройних Сил України і зарахування  у розпорядження Командувача Сил логістики Збройних Сил України з 12.05.2022;
- поновити ОСОБА_1 на посаді офіцера юридичного відділу Командування Сил логістики Збройних Сил України з 12.05.2022.
          Київський окружний адміністративний суд рішенням від 18 серпня 2023 року позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував пункт 14 наказу Командувача Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.05.2022 №96 про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади офіцера юридичного відділу Командування Сил логістики Збройних Сил України і зарахування у розпорядження Командувача Сил логістики Збройних Сил України з 12.05.2022. Поновив позивачку на посаді офіцера юридичного відділу Командування Сил логістики Збройних Сил України з 12.05.2022.          
          В подальшому  позивачка звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не виконання умов п. 2 Контракту в частині додержання гарантованого права ОСОБА_1 на відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку із збереженням на цей період посади відповідно до ст. 2 Закону України «Про відпустки».
          Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 13 жовтня 2023 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі. 
          Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення. В обгрунтування скарги апелянтка зазначила, що суд першої інстанції не вирішив усі позовні вимоги, безпідставно застосував непередбачене законом визнання бездіяльності МОУ по «замовчуванню», тобто через визнання протиправними дій Командувача Сил логістики ЗСУ. Позивачка зазначила, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що саме МОУ допущено не виконання умов п.2 Контракту в частині додержання гарантованого права ОСОБА_1 на відпусту по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку із збереженням на цей період посади відповідно до ст.2 Закону України «Про відпустки», що є протиправною бездіяльністю.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
          Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
          Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.          
          Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
          Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
          Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції зазначив, що судом вирішено всі заявлені позивачем позовні вимоги, оскільки увільнення позивача від посади, яка перебувала на час виникнення спірних правовідносин у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку -12.05.2022, з ініціативи командира військової частини, в тому числі під час дії воєнного стану, є порушенням законодавства про працю та відображає бездіяльність МОУ щодо не виконання умов п.2 Контракту в частині додержання гарантованого права ОСОБА_1 на відпусту по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку із збереженням на цей період посади відповідно до ст.2 Закону України «Про відпустки».
          Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що вирішуючи даний спір враховуючи принцип верховенства права, встановлені у ході розгляду справи обставин, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку щодо визнання протиправним та скасування пункту 14 наказу Командувача Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.05.2022 №96 про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади офіцера юридичного відділу Командування Сил логістики Збройних Сил України і зарахування розпорядження Командувача Сил логістики Збройних Сил України з 12.05.2022; поновлення позивача на посаді офіцера юридичного відділу Командування Сил логістики Збройних Сил України з 12.05.2022.
          Стосовно інших посилань апеляційної скарги, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).          
          В даному випадку доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
          Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
          Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд
                                                  П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
          Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови виготовлено 10.01.2024.          

          Головуючий суддя:                                                                        Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                        Є.О.Сорочко

                                                                                                          А.Ю. Коротких