ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

20 лютого 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/4236/23
Головуючий у першій інстанції – Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/478/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів:  Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,
із секретарем – Піцан В.М.,
учасники справи: заявник – Чернігівська міська рада,
заінтересовані особи – Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Чернігівської міської ради на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2023 року (місце ухвалення – м. Чернігів) у справі за заявою Чернігівської міської ради про визнання спадщини відумерлою,
                                        В С Т А Н О В И В :
У травні 2023 року представник Чернігівської міської ради Білик-Куса М. звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.
В обґрунтування посилалась, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , якому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . 
За доводами позову, за життя ОСОБА_2 заповіту складено не було і спадщина до цього часу ніким не прийнята, а тому вважає, що вона підлягає визнанню відумерлою та переданню у власність територіальній громаді м. Чернігова в особі Чернігівської міської ради.
Посилаючись на положення ст. 1277 ЦК України, ст. 335 ЦПК України, у заяві після її уточнення (а.с. 41) представник Чернігівської міської ради просив:
визнати відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_2 на праві приватної власності;
передати квартиру АДРЕСА_1 як відумерлу спадщину у власність територіальної громади м. Чернігова в особі Чернігівської міської ради.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2023 року в задоволенні заяви Чернігівської міської ради про визнання спадщини відумерлою, відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу було відкрито спадкову справу на підставі заяви ОСОБА_1 від 03.02.2021, а тому дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви на підставі ст. 1277 ЦК України відсутні.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Чернігівської міської ради О.В. Алексієнко звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.12.2023 та ухвалити нове, яким задовольнити заяву Чернігівської міської ради про визнання спадщини відумерлою.
За доводами скарги оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, без з`ясування всіх обставин справи.
У скарзі заявник посилається, що справа розглядалась в порядку окремого провадження, тому судом першої інстанції всупереч п. 6 ст. 294 ЦПК України відмовлено в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою замість залишення заяви без розгляду із роз`ясненням про право подання позову на загальних підставах у зв`язку із наявністю спору про право.
Вважає, що оскаржуване рішення позбавляє Чернігівську міську раду права повторного звернення із позовною заявою про визнання спадщини відумерлою у порядку позовного провадження, що є порушенням принципу верховенства права та права на доступ до правосуддя, передбачене ст. 8, 55 Конституції України, ст. 3, 4 ЦПК України.
Як зазначає заявник, у поданій нотаріусу заяві ОСОБА_1 не зазначено її статус відносно померлого ОСОБА_2 , тому важає, що права ОСОБА_1 не порушуються, оскільки нею не надано доказів спорідненості з померлим.
В обґрунтування зазначених доводів заявник посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишення позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією актового запису про смерть № 2283 від 11.08.2020 та копією свідоцтва про смерть (а.с. 33,36 зворот).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності на підставі договору міни від 04.11.2005 № 2813, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 10-11).
Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 1810 від 28.04.2023, ОСОБА_2 по день смерті був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).
З інформації Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 32631/489-10-23-33.23/33.23 від 13.07.2023 убачається, що  актові записи про шлюб та про народження дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відділу відсутні (а.с. 30). 
В матеріалах справи міститься відповідь Прилуцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 1.10.2023, згідно якої 01.06.1991 Валківською сільською радою Прилуцького району Чернігівської області складений актовий запис про шлюб № 9 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 59).
Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В. було відкрито спадкову справу на підставі заяви ОСОБА_1 від 03.02.2021 (а.с. 28, 35-39).
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстакнції виходив з того, що після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу було відкрито спадкову справу на підставі заяви ОСОБА_1 від 03.02.2021, а тому дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви на підставі ст. 1277 ЦК України відсутні.
Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Згідно частини 1статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною першою статті 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третястатті 1296 ЦК України).
За змістом ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням.
Отже, за змістом викладеної норми відумерлість спадщини означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, ніхто з його спадкоємців не претендує з будь-яких причин: у спадкодавця може не бути спадкоємців за законом чи за заповітом; усі спадкоємці, як за законом, так і за заповітом, відмовилися від прийняття спадщини або не встигли прийняти її, або усі спадкоємці спадкодавця усунені від спадкування. Крім того, вказаною нормою на орган місцевого самоврядування покладено обов`язок подати в суд за місцем відкриття спадщини, а у разі, якщо до спадщини входить нерухоме майно, за місцем його знаходження після спливу одного року з часу відкриття спадщини заяву про визнання спадщини відумерлою. Тобто, законодавець надав спадкоємцю час в один рік, якщо вони не встигли подати заяву про прийняття спадщини або пропустили строк для прийняття спадщини, здійснити свої права на спадщину.
Звертаючись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою Чернігівська міська рада посилалась на те, що за життя ОСОБА_2 заповіту складено не було і спадщина до цього часу ніким не прийнята, а тому заявник, виходячи із положень статті 1277 ЦК України, звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді.
Як убачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було встановлено, що після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу було відкрито спадкову справу на підставі заяви ОСОБА_1 від 03.02.2023, у зв`язку з чим її було залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи.
З урахуванням викладеного, між особами, які беруть участь у справі, виник спір щодо майнових прав на квартиру як на спадкове майно.
Такого ж висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові 23 вересня 2020 року у справі № 539/44/18 (провадження № 61-7002св19).
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.
Згідно зі ст. 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.
Відповідно до ст. 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.
Згідно зі ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.
Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.
Під спором про право потрібно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Відповідно виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.
З огляду на наявні у матеріалах справи письмові докази, які засвідчують обставину існування на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення спадкоємця після смерті ОСОБА_2 , підстави для розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження були відсутні, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом в порядку ст. 1264 ЦК України, та яка претендує на спадкове майно, звернулась до нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав, тобто наявний спір про право, що підлягає розгляду у порядку позовного провадження.
При цьому сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у ОСОБА_1 внаслідок встановлення певного факту є критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження.
Згідно позиції Верховного Суду, сформованої у справах №175/423/18 від 23.12.2019, №265/4631/19 від 09.12.2020, під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.
Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.
З огляду на викладене та надані докази, колегія суддів апеляційного суду знаходить, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам цивільного процесуального закону, зокрема ч. 6. 294 ЦПК України, оскільки суд прийняв судове рішення в порядку окремого провадження при наявності між сторонами спору про право.
Колегія суддів апеляційного суду визнає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню, із постановленням нового про залишення заяви про визнання спадщини відумерлою без розгляду.
Залишення без розгляду заяви, поданої в порядку окремого провадження, не перешкоджає зверненню до суду із відповідним позовом для вирішення спору.
Під час ухвалення рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, що у відповідності до ст. 377 ЦПК України є підставою для скасування такого рішення з ухваленням нового про залишення заяви Чернігівської міської ради про визнання спадщини відумерлою без розгляду.
Керуючись  ст.  294 ч. 6, 367, 368, 374, 377 ч. 1 , 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                          П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2023 року скасувати.
Заяву Чернігівської міської ради про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст судового рішення складено 21.02.2024.

Головуючий                                                        Судді :