ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1422/23  Номер провадження 22-ц/814/1242/24	Головуючий у 1-й інстанції Комарова Д.Ю.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючої судді Прядкіної О.В., 
суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., 
розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 жовтня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Комарової Д.Ю. в м.Горішні Плавні, зі складанням повного тексту 03.11.2023 року,-
в с т а н о в и в :
У липні 2023 року АТ «Ідея Банк» звернулося до районного суду з даним позовом. Зазначали, що 14.12.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №А02.21534.009133464, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 99 999 грн зі сплатою 15 % річних з поверненням до 14.12.2024 року.
Станом на 18.05.2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 154 239,07 грн., яку просили стягнути на користь банку. 

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 жовтня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 112 983 (сто дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн 73 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_1 накористь Акціонерного товариства «ІдеяБанк» судовий збір у сумі 1 966 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят шість) грн 10 коп.
Рішення оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Ідея Банк» в повному обсязі.
Вважає, що позивач не довів належними, допустимим, достовірними й достатніми доказами, що відповідач при укладенні договору ознайомився з запропонованими умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки вони містяться на сайті банку і банк на власний розсуд може вносити до них зміни, в яких зацікавлений, також не відомо на яких умовах та з якими відсотками, штрафними санкціями, комісіями погодився відповідач під час підписання договору.

Зазначає, що підписання паспорту споживчого кредиту не може свідчити про узгодження сторонами погоджених істотних умов договору, та взагалі його укладення, виходячи із позиції, висловленої Верховним Судом у постанові у справі №393/126/20 від 23.05.2022 року.
Зважаючи на те, що суд дійшов висновку що вимога позивача щодо сплати комісії за обслуговування кредиту не відповідає фактичним обставинам справи, вказує, що ним було сплачено на рахунок банку 11 693, 17 грн. комісії, які повинні були бути зараховані в рахунок погашення тіла нібито отриманого кредиту.
Крім того, звертає увагу, що суд першої інстанції не дав оцінку факту того, що банком не надані докази направлення та отримання відповідачем повідомлення-вимоги про дострокове повернення кредиту, яка має надсилатись цінним листом з описом вкладення та повідомлення про вручення.
У відзиві АТ «Ідея Банк» посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1  відмовити, а рішення районного суду залишити без змін. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України. 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14.12.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № А02.21534.0091334. За вказаним договором узгоджено суму кредиту 99999,00 грн, строк кредитування - 36 міс., процентну ставку 15 % річних.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору за розрахунками позивача утворилася заборгованість, яка станом на 18.05.2023 року становить 154 239,07 грн., з яких: основний борг 80 120,11 грн., прострочений борг 18 575,52 грн., прострочені проценти - 8204,10 грн., строкові проценти - 6084 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 15 103,95 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 26 151,39 грн. 
Районний суд, частково задовольняючи позовні вимоги, рішення мотивував тим, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факт укладення договору про надання банківських послуг між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , факт надання відповідачу грошових коштів на умовах кредиту, факт порушення відповідачем умов зобов`язання, у зв`язку з чим наявні підстави для дострокового повернення кредитних коштів. 
Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення плати за обслуговування кредиту, суд дійшов висновку що позивачем не доведено факту звернення відповідача до АТ «Ідея Банк» частіше, ніж один раз на місяць за отриманням інформації про стан кредитної заборгованості.
Колегія суддів погоджується з даним висновком.
Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
  Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
    Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У даній справі встановлено, що 14.12.2021 рокуАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в належній формі укладено договір, в якому визначені всі істотні умови, зокрема, сума кредиту, процентна ставка, строк кредиту ( а.с.15-18). 
Враховуючи наведене, безпідставними є твердження апеляційної скарги про те, що ‘позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що між сторонами укладено кредитний договір’.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1050 ЦК України ч.2 передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до  ст.1048 цьогоКодексу. 
Наявність простроченої заборгованості відповідача слугувала підставою для звернення банку з вимогами про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, що передбачено п. 1.12.2. договору кредиту та страхування № А02.21534.0091334 про те, що у разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення кредиту, такі платежі або повернення кредиту здійснюються клієнтом протягом 30 календарних днів, з дня одержання від кредитодавця такої вимоги надісланої листом через установу зв`язку.
На підтвердження виконання зазначеного пункту договору, позивачем надано суду копію вимоги від 03.04.2023 року, яка була надіслана  ОСОБА_1 про усунення порушення кредитних зобов`язань ( а.с.26-27).
Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що вказана вимога надіслана банком з порушенням процедури її направлення, оцінюється колегією суддів з огляду на положення п.18 укладеного сторонами договору.
Так, визначено, що всі повідомлення сторін, у тому числі вимоги кредитодавця, за договором вважатимуться зробленими належним чином, якщо вони будуть здійснені у письмовій формі та надіслані листом через поштове відділення зв`язку, кур`єром на адресу електронної пошти, телеграфом або вручені особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін, при цьому кредитодавець та клієнт вважаються повідомленими належним чином (такими, що отримали повідомлення в день здачі його до установи зв`язку) навіть при отриманні такого листа у разі наявності відмітки поштового відділення зв`язку про відправлення такого листа на вказану в договорі адресу, чи змінену відповідно до умов цього договору.
Отже, вбачається, що направлена відповідачу вимога здійснена належним чином та з дотриманням передбаченого зазначеним договором порядку.

Відносно доводів апеляційної скарги про зарахування сплачених ОСОБА_1 11 693,17 грн. комісії за обслуговування кредиту, які мають бути, на думку заявника, зараховані в рахунок погашення тіла кредиту, колегія суддів зазначає наступне :
Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 вказав, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на встановлені у справі обставини щодо нікчемності умов кредитного договору від 14.12.2021 року в частині встановлення комісії за обслуговування кредиту, суд першої інстанції обгрунтовно відмовив в задоволенні вимог банку щодо стягнення цієї плати в розмірі 41 255,34 грн.
Разом з тим,  обговорюючи питання  щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, колегія суддів  виходить з положень, визначених ч.1 ст. 13 ЦПК України про те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Предметом даної справи є стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним з АТ «Ідея Банк» за позовною заявою банку.
Відповідачем у даній справі не заявлено зустрічних вимог, як відсутні також вимоги щодо зобов`язання банку здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого колегія суддів позбавлена можливості вирішити дане питання в межах заявлених вимог АТ «Ідея Банк».
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28.02.2024 року.

Головуюча суддя                                                                 О.В. Прядкіна
Судді:                                                                                 С.Б. Бутенко
                                                                                                                       О.І. Обідіна