ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року	Львів	Справа № 500/2602/23 пров. № А/857/16248/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року (головуючий суддя Подлісна І.М., м. Тернопіль) у справі №500/2602/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві про зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця відповідно до   статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII   та перерахувати і здійснити виплату пенсії з моменту звернення із заявою від 11.08.2022.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року   позов задоволено.
Не погодившись із рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заява позивача від 11.08.22 про переведення на інший вид пенсії – пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” була задоволена, до цього позивач отримував пенсію по інвалідності. Вказує, що рішення суду про зобов`язання перевести ОСОБА_1 на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» не обгрунтоване доказами. Позивач не має права на пенсію державного службовця, оскільки період його роботи в органах прокуратури Сумської області з 06.04.2004 по 06.06.2006, в органах прокуратури Луганської області з 06.2006 по 07.05.2012 та в органах прокуратури Тернопільської області з 08.05.2012 по 14.11.2013, з 25.11.2013 по 23.02.2014 та з 17.03.2014 по 03.10.2017 на посадах прокурорів, статус яких визначено Законом України “Про прокуратуру”, не може бути віднесений до стажу державної служби. Вказуєё що присягу державного службовця ОСОБА_1 не складав, ранг державного службовця йому не присвоювався. Крім того, звертає увагу, що позивачем до заяви про переведення на інший вид пенсії додані довідки про заробітну плату, які не відповідають формі, затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 та вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України “Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб” від 14.09.2016 №622, і не підтверджують отримання заробітку як державного службовця.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої   статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України   розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області як отримувач пенсії. З 18.01.2018 року ОСОБА_1 виплачувалась пенсія по інвалідності III групи внаслідок загального захворювання згідно із Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
11.08.2022 позивач звернувся із письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
На підставі заяви від 11.08.2022 ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону №1058, при цьому період роботи з 01.08.1986 по 01.02.1987 року враховано при проведенніперерахунку на підставі заяви від 11.08.2022 року.
Позивач вважаючи, що на підставі заяви від 11.08.2022  має бути переведеним з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця, звернувся до суду про зобов`язання перевести його на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявні всі умови, визначені частиною першою   статті 37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу   XI   Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII   для переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах   статті 37 Закону № 3723-ХІІ і зобов`язав відповідача перевести позивача з пенсії по інвалідності шляхом призначення виплати ОСОБА_1 з 11.08.22 ( дня подання заяви ) пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2   статті 19 Конституції України   та частини 2   статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 (надалі – Закон №1058-IV).
Згідно з частиною 1   ст. 44 Закону  України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV)   заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до    Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"    врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим    постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1    (у редакції    постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/118461.1 (далі - Порядок № 22-1).
Абзацом 2 п. 1.1. Порядку №22-1 визначено, зокрема, що заява про призначення, перерахунок пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі – веб-портал) або засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.
Відповідно до пункту 1.7. Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Згідно пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до   частини третьої   статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до   пунктів 17-19   Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із   пунктом 12   Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом   2.28   розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та   пам`ятку пенсіонеру   (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно до п. 4.3. Порядку № 22-1 відповідно до   Закону № 1058-IV рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Таким чином, вищенаведеними нормами чітко встановлено порядок і строк призначення пенсії, порядок звернення за призначенням пенсії, порядок прийняття заяви та обчислення страхового стажу та розміру заробітної плати, яка враховується для визначення розміру пенсії, а також права та обов`язки особи, яка звертається за пенсією та органу, який призначає пенсію.
З матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 11.08.2022 ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просив перерахувати пенсію і зазначив вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії ( а.с.30 ).
З розписки-повідомлення Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 11.08.22 ( а.с.31 ) вбачається, що 11.08.22 прийнято від ОСОБА_1 і зареєстровано за №1132 заяву та  наступні документи: паспорт НОМЕР_1 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, дві довідки про заробітну плату №21-43-22, заяву про спосіб виплати пенсії, трудову книжку НОМЕР_2 , інший документ (заява).
Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, з урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 11.08.2022 опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві  та переведено позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Листом Головного управління Пенсійного фонду України ум. Києві від 05.04.2023 року № 2600-0202-8/64518, що знаходиться в матеріалах справи ( а.с.25 ), повідомлено адвоката Л. Крічфалушну про те, що ОСОБА_1 на підставі його заяви від 11.08.2022 року переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і період роботи з 01.08.1986 по 01.02.1987 року ОСОБА_1 враховано при проведенніперерахунку, тому рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії відсутнє.
На підставі встановлених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням на інший вид пенсії від 11.08.22, подана до Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, розглянута і повністю задоволена.
Натомість, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця відповідно до   статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII саме на підставі поданої ним заяви від 11.08.22 і доданих до неї документів.
Колегія суддів наголошує, що згідно з частиною першою   статті 5 КАС України   кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним шляхом.
Обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, є підставою позову.
Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Апеляційний суд, дослідивши зміст позовної заяви, встановив, що єдиною підставою для задоволення позову ОСОБА_1 про зобов`язання перевести його на пенсію державного службовця, є подана ним і не розглянута відповідачем заява від 11.08.22.
Разом з тим, зі змісту заяви позивача від 11.08.2022 встановлено, що волевиявлення позивача на переведення його на пенсію державного службовця відповідно до   статті 37 Закону України «Про державну службу» з такої заяви   не вбачається.
Документи, додані до заяви від 11.08.22, також не свідчать про те, що позивач бажав перевестися на пенсію державного службовця.
З відповіді Тернопільської обласної прокуратури №21-204 вих.22 від 26.10.22, яка знаходиться в матеріалах справи ( а.с.14 ), апеляційним судом встановлено, що довідки про складові заробітної плати №21-43-22 ( які зазначені як додатки до заяви ОСОБА_1 від 11.08.22 про переведення на інший вид пенсії у дослідженій апеляційним судом розписці-повідомленні Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 11.08.22 ( а.с.31 )) видані за формою, що надаються прокурорам для призначення/перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».   
Судом не встановлено і з матеріалів справи не вбачається, що при прийнятті заяви від 11.08.22 від ОСОБА_1 працівником  структурного підрозділу Пенсійного фонду, який здійснював прийом та обслуговування осіб, відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 повідомлено позивача про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів, чи повідомлено про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних.
Отже, зміст заяви позивача від 11.08.22 про переведення на інший вид пенсії не суперечив доданим до неї документам, був зрозумілим для відповідача і свідчив про волевиявлення позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з переходом на інший вид пенсії, що і було зроблено відповідачем – заява була задоволена і здійснено на її підставі переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного   законом   інтересу, про захист яких подано позов, суд повинен з`ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення таких.
Під порушеним правом слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. 
При цьому, особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним   законом   інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Разом з тим, відсутність порушеного права є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. 
Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 по справі №917/664/19 зауважив, що гарантоване   статтею 55 Конституції України   й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач звертався до відповідача про переведення його на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», а також, що в такому зверненні відповідачем відмовлено.
На час розгляду справи по суті в суді першої інстанції ГУ ПФУ в Тернопільській області рішення щодо відмови у переведенні позивача на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» не приймало.
Згідно з   статтею 77 КАС України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
         В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
         Відповідно до частини 1   статті 90 КАС України   суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
         Оскільки на час звернення позивача до суду з цим з позовом спору щодо переведення позивача на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» не існувало, відсутні підстави вважати, що права позивача є порушені. 
         Колегія суддів наголошує, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.
         За встановлених обставин справи, надаючи правову оцінку аргументам сторін, враховуючи, що судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право, суд апеляційної інстанції вважає передчасними заявлені позивачем позовні вимоги та висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для їх задоволення.
         Частиною 2   статті 6 КАС України   та   статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини»   передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
         У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Таким чином, встановлені обставини вказують на відсутність спірних правовідносин між позивачем та відповідачем. Позовні вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести його на пенсію державного службовця є безпідставними та жодним чином необгрунтованими.
З огляду на викладене, враховуючи положення   ст.317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неналежним чином встановив предмет і підстави позову, залишив поза увагою недоведеність підстав позову, а тому дійшов передчасних висновків щодо наявності у позивача права на переведення його ( призначення ) на пенсію державного службовця, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позову.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до   ст. 139 КАС України   не здійснюється.
Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року   у справі №500/2602/23 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар