ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/163/24 Справа № 932/4788/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов  І. А. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Барильської А.П., Демченко Е.Л.
при секретарі - Паромовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення неправомірними та їх скасування, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішень неправомірними та їх скасування, зобов`язання вчинити дії. 
Позов мотивовано тим, що позивач проходила службу з 15 липня 1987 року. Проходячи військову службу у військовій частині № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ОСОБА_2 перебувала на квартирному обліку з 02 квітня 1992 року згідно рішення житлової комісії військової частини № НОМЕР_2 , що підтверджується випискою з протоколу № 4 від 02 квітня 1992 року на підставі Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 23 грудня 1997 року №220 була зарахована в чергу для отримання житла за рахунок Міністерства оборони України з 09 жовтня 1992 року (рапорт командира В/Ч № НОМЕР_2 від 25 квітня 1992 року).
21 січня 1997 року, згідно наказу №6 від 13 січня 1997 року виданого командиром військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 була переведена до військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 для проходження подальшої військової служби.
По прибуттю, ОСОБА_1 , подала документи для постановки її на облік в чергу на отримання житла по місцю проходження служби на підставі Наказу Міністерства оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року, яким винесено зміни та доповнення до Положення "Про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах Украйни" затвердженого Наказом Міністерства оборони України за № 220 від 23 грудня 1992 року.
Пунктом 2 Положення "Про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України" зазначено, "встановити, що у випадках, передбачених абзацом 4. п.11 Положення, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховуються попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності Наказу". Таким чином військовослужбовець ВСУ, ОСОБА_1 , згідно Наказу МО України за № 20 від 03 лютого 1995 року була зарахована в в/ч НОМЕР_4 на квартирний облік 03 лютого 1995 року.
06 жовтня 2006 року, згідно Наказу МО України за № 577 (реєстраційний № 1171/13045 в Міністерстві юстиції України від 30 жовтня 2006 року) було затверджено Інструкцію "Про забезпечення і надання військовослужбовцям ЗСУ та членам їх сімей житлових приміщень ". Згідно п.2 Наказу МО України № 577 від 06 жовтня 2006 року - Наказ Міністерства оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року "Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України" втратив чинність. Відповідно до п. 3.5. та п.3.7 Інструкції до Наказу МО України за № 577 від 06 жовтня 2006 року визначено: 3.5. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. 3.7. Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
31 липня 2008 року згідно наказу командира в/ч НОМЕР_5 за № 110 від 31 липня 2008 року, ОСОБА_1 , була звільнена з військової служби у відставку із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок МО України.
Враховуючи зміни в законодавстві України в частині житлового питання військовослужбовців ЗСУ, ОСОБА_1 17 вересня 2009 року, звернулась до голови житлової комісії в/ч НОМЕР_5 з заявою про відновлення, сержанта у відставці ОСОБА_1 , у черзі на отримання житла з дати подання рапорту про встановлення на квартирний облік - з 02 квітня 1992 року, згідно з Протоколом № 4 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 . Згодом подала повторну заяву до В/ч НОМЕР_6 від 22 вересня 2019 року, вх. № 8, з проханням про зміну дати постановки на квартирний облік.
Наслідком розгляду заяв сержанта ЗСУ у відставці ОСОБА_1 було винесено Наказ командира в/ч від 10 грудня 2019 року за № 863 "Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_6 " , яким, крім іншого, було затверджено Протокол засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_6 від 14 листопада 2019 року - яким було затверджено: внести зміни в облікову справу сержанта запасу ОСОБА_1 складом сім`ї дві особи вона- ОСОБА_1 , донька - ОСОБА_3 та вважати датою зарахування на квартирний облік в загальну чергу з 02 квітня 1992 року; внести зміні в облікову справу сержанта ОСОБА_1 та ін.
01 червня 2021 року, позивача повідомили про винесення командиром військової частини НОМЕР_1 Наказу № 254ад від 12 листопада 2020 року "Про оголошення протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_4 (з особами, звільненими в запас або відставку військових частин, що розформовані, а саме НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_13 Управління начальника робіт) від 12 листопаду 2020 року № 10".
Наказом №254ад від 12 листопада 2020 року було затверджено протокол № 10 від 12 листопада 2020 року засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_4 (з особами, звільненими в запас або відставку військових частин, що розформовані, а саме НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_13 Управління начальника робіт).
Протоколом зафіксовано рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_4 про те що:
1.1. Датою зарахування на квартирний облік сержанта запасу ОСОБА_1 , зі складом сім`ї № (три) особи: вона, чоловік - ОСОБА_4 , 1970 р.н., донька - ОСОБА_5 , 1993 р.н, вважати 03 лютого 1995 року.
Своє рішення Об`єднана житлова комісія військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_4 винесла на підставі Листа № 525/4146 від 19 жовтня 2020 року яким Квартирно - експлуатаційний відділ м. Дніпра Міністерства оборони України рекомендував визначити датою зарахування на квартирний облік сержанта запасу ОСОБА_1 , 03 лютого 1995 року .
В обґрунтування рекомендації КЄВ м. Дніпро посилаються на хибні висновки які були зроблені в ході перевірки облікової справи сержанта запасу ОСОБА_1 , а саме факт переміщення сержанта запасу ОСОБА_1 з м. Дніпродзержинськ в м. Дніпропетровськ (із гарнізонної черзі квартирного обліку до черзі квартирного обліку іншого гарнізону) з подальшою постановкою на квартирний облік з 03 лютого 1995 року. Призвело до винесення безпідставного Наказу №254ад від 12 листопада 2020 року та Протоколу № 10 від 12 листопада 2020 року.
Незаконність та необґрунтованість Наказу №254ад від 12 листопада 2020 року та Протоколу № 10 від 12 листопада 2020 року полягає в невірному застосуванню норми матеріального права яке діяло на момент оспорюваних обставин. А саме Наказу Міністерства оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року яким винесено зміни та доповнення до Положення " Про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах Украйни". В даному випадку функціонерами від Міністерства оборони України було невірно застосовано вимоги передбачених абзацом 4. п. 11 Положення, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховуються попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності Наказу". До військовослужбовця ОСОБА_1 яка в період з 15 липня 1987 року по 23 січня 1997 року несла в Дніпропетровському гарнізоні. Та всі переміщення по військової службі проходили в межах Дніпропетровського гарнізону, який розташовано в м. Підгородне, Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Таким чином, враховуючи, що формування черзі на отримання житла за рахунок Міністерства оборони України формуються на гарнізонному рівні.
Можливо зробити висновки, що військовослужбовець ОСОБА_1 знаходиться на квартирному обліку Дніпропетровського гарнізону з 02 квітня 1992 року та на квартирний облік гарнізону іншої області не переміщувалась.
На підставі вищевикладеного позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення оформлене Витягом з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_6 (з особами звільненими в запас або відставку військових частин, що розформовані, а саме НОМЕР_4 , НОМЕР_3 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_13 Управління начальника робіт) від 12 листопада 2020 року №10 щодо перенесення дати зарахування сержанта запаса ОСОБА_4 , 1970 року народження, донька - ОСОБА_5 , 1993 року народження, на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання на 03 лютого 1995 року. Визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12 листопада 2020 року за №254 ад в частині затвердження Протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_6 (з особами звільненими в запас або відставку військових частин, що розформовані, а саме НОМЕР_4 , НОМЕР_3 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_13 Управління начальника робіт) від 12 листопада 2020 року за №10 в частині наступних питань: 1.1.: Датою зарахування на квартирний облік сержанта запаса ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 3 (три) особи: вона, чоловік - ОСОБА_4 , 1970 року народження, донька - ОСОБА_5 , 1993 року народження, вважати з 03 лютого 1995 року. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити порушені права ОСОБА_1 шляхом поновлення зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання на 02 квітня 1992 року.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2022 року позов задоволено частково та ухвалено визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12 листопада 2020 року № 254 ад, в частині визначення дати зарахування на квартирний облік сержанта запасу ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 3 (три) особи: вона, чоловік - ОСОБА_4 , 1970 р.н., донька - ОСОБА_5 , 1993 р.н., а саме а 03 лютого 1995 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ) перенести дату зарахування сержанта запасу ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, а саме на 02 квітня 1992 року; в іншій частині позовних вимог - відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12 листопада 2020 року № 254 ад, в частині визначення дати зарахування на квартирний облік сержанта запасу ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 3 (три) особи: вона, чоловік - ОСОБА_4 , 1970 р.н., донька - ОСОБА_5 , 1993 р.н., а саме а 03 лютого 1995 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ) перенести дату зарахування сержанта запасу ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, а саме на 02 квітня 1992 року згідно первинного рапорту від 25 квітня 1992 року та рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 ,- підлягають задоволенню. 
В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що позивач проходила військову службу у Збройних Силах України з 15 липня 1987 року по 30 січня 1997 року у Військовій частині № НОМЕР_2 у м. Дніпродзержинськ на посаді телеграфіст, оператор. З 30 січня 1997 року по 28 грудня 1998 року проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_4 у АДРЕСА_1 на посаді телеграфіст. З 29 грудня 1998 року по 29 січня 2004 року у військовій частині НОМЕР_12 у АДРЕСА_3 на посаді механіка. З 29 січня 2004 року по 31 липня 2008 року в м. Дніпропетровськ на посаді комірник Р МТЗ.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №110 від 31 липня 2008 року сержанта ОСОБА_1 , начальника складу підрозділу забезпечення військової частини НОМЕР_4 звільнено з військової служби у відставку за п. 85, підпунктом «В» (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами та старшинами ЗС України. Постійним або службовим житлом ОСОБА_1 не забезпечена. Звільняється із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок МО України.
Відповідно до довідки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 від 15 грудня 2016 року загальна вислуга років позивача становить 21 рік 00 місяців 16 днів.
Позивач перебувала на квартирному обліку з 02 квітня 1992 року згідно рішення житлової комісії військової частини № НОМЕР_2 , що підтверджується випискою з протоколу № 4 від 02 квітня 1992 року на підставі Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністера оборони України від 23 грудня 1997 року №220 була зарахована в чергу для отримання житла за рахунок Міністерства оборони України з 09 жовтня 1992 року (рапорт командира В/Ч № НОМЕР_2 від 25 квітня 1992 року).
У 21 січня 1997 році, згідно наказу №6 від 13 січня 1997 року виданого командиром військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 була переведена до військової частини НОМЕР_4 м. Дніпропетровська для проходження подальшої військової служби.
Відповідно до довідки начальника КЕВ м. Дніпро Прокудіна В., у ході перевірки облікової справи сержанта запасу ОСОБА_1 , якій погоджено надання грошової компенсації за належне їй для отримання жиле приміщення, встановлено, що вона була зарахована на квартирний облік з 02 квітня 1992 року, але при переміщенні з АДРЕСА_1 при постановці на квартирний облік була зарахована з датою постановки 03 лютого 1995 року згідно наказу МОУ №20 від 03 лютого 1995 року.
Відповідно до витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12 листопада 2020 року №254а, датою зарахування на квартирний облік сержанта запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 3 (три) особи: вона, чоловік - ОСОБА_4 , 1970 р.н., донька - ОСОБА_5 , 1993 р.н, визначено з 03 лютого 1995 року.
Таким чином військовослужбовець ВСУ, ОСОБА_1 , згідно Наказу МО України за № 20 від 03 лютого 1995 була зарахована в в/ч НОМЕР_4 на квартирний облік 03 лютого 1995 року.
Відповідно до Наказу командира в/ч від 10 грудня 2019 року за № 863 "Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_6 " , яким, крім іншого, було затверджено Протокол засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_6 від 14 листопада 2019 року - яким було затверджено: внести зміни в облікову справу сержанта запасу ОСОБА_1 складом сім`ї дві особи вона- ОСОБА_1 , донька - ОСОБА_3 та вважати датою зарахування на квартирний облік в загальну чергу з 02 квітня 1992 року; внести зміні в облікову справу сержанта ОСОБА_1 та ін.
01 червня 2021 року, позивача повідомили про винесення командиром військової частини НОМЕР_1 Наказу № 254ад від 12 листопада 2020 року "Про оголошення протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_4 (з особами, звільненими в запас або відставку військових частин, що розформовані, а саме НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_13 Управління начальника робіт) від 12 листопаду 2020 року № 10".
Наказом №254ад від 12 листопада 2020 року було затверджено протокол № 10 від 12 листопада 2020 року засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_4 (з особами, звільненими в запас або відставку військових частин, що розформовані, а саме НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_13 Управління начальника робіт).
Протоколом зафіксовано рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_4 про те що:
1.1. Датою зарахування на квартирний облік сержанта запасу ОСОБА_1 , зі складом сім`ї № (три) особи: вона, чоловік - ОСОБА_4 , 1970 р.н., донька - ОСОБА_5 , 1993 р.н, вважати 03 лютого 1995 року.
Своє рішення Об`єднана житлова комісія військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_4 винесла на підставі Листа № 525/4146 від 19 жовтня 2020 року яким Квартирно - експлуатаційний відділ м. Дніпра Міністерства оборони України рекомендував визначити датою зарахування на квартирний облік сержанта запасу ОСОБА_1 , 03 лютого 1995 року .
Судом встановлено, що позивача звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я, вона має вислугу на військовій службі 20 років і більше. За весь час проходження військової служби остання постійним або службовим житлом не забезпечувалася.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №110 від 31 липня 2008 року сержанта ОСОБА_1 , начальника складу підрозділу забезпечення військової частини НОМЕР_4 звільнено з військової служби у відставку за п. 85, підпунктом «В» (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами та старшинами ЗС України. Постійним або службовим житлом ОСОБА_1 не забезпечена. Звільняється із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок МО України.
Відповідно до довідки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 від 15 грудня 2016 року загальна вислуга років позивача становить 21 рік 00 місяців 16 днів.
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12 листопада 2020 року № 254 ад, в частині визначення дати зарахування на квартирний облік сержанта запасу ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 3 (три) особи: вона, чоловік - ОСОБА_4 , 1970 р.н., донька - ОСОБА_5 , 1993 р.н., а саме а 03 лютого 1995 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ) перенести дату зарахування сержанта запасу ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, а саме на 02 квітня 1992 р. згідно первинного рапорту від 25 квітня 1992 року та рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 ,- підлягають задоволенню. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. 
Згідно з частиною першою статті 12 Закону «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Абзацом 4 частини першої статті 12 цього Закону передбачено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Відповідно до пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, регулюється Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року N 1081 (далі - Порядок N 1081).
Згідно з пунктом 3 Порядку N 1081, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено два види звільнення військовослужбовців з військової служби: у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; або у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.
Відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року, яким винесено зміни та доповнення до Положення "Про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України" затвердженого Наказом Міністерства оборони України за № 220 від 23 грудня 1992 року.
Пунктом 2 Положення "Про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України" зазначено, "встановити, що у випадках, передбачених абзацом 4. п.11 Положення, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховуються попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності Наказу".
Доводи апеляційної скарги про те, що у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону, військовослужбовець разом із членами сім`ї зараховується на квартирний облік тим числом, яким вони рахувалися за попереднім місцем служби, але не раніше 03 березня 1995 року, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 проходила військову службу у різних військових частинах в межах Дніпропетровського гарнізону, до інших гарнізонів не переміщувалась, отже вказані норми не підлягають до застосування щодо даного спору.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу Військової частини  НОМЕР_1  - залишити без задоволення. 
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська 

Е.Л. Демченко