ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2024 р.                                                                     Справа №914/913/23
м.Львів
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:
Гриців В.М. (доповідач), Зварич О.В., Малех І.Б.
секретар судового засідання Гілевич С.Р.
представник позивача – адвокат Конопніцький І.В. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» на ухвалу Господарського суду Львівської області (суддя Коссак С.М.) від 02 листопада 2023 року за результатом розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду у справі №914/913/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:
Господарський суд Львівської області рішенням від 28 липня 2023 року у справі №914/913/23 позов задовольнив та присудив стягнути з відповідача на користь позивача 21 040 746,74 грн заборгованості з якої: 17 696 099,76грн основний борг, 354 891,64грн 3% річних, 2 989 755,34 грн інфляційні втрати та 315 611,20 грн судового збору.
04 вересня 2023 року Господарський суд Львівської області видав наказ на примусове виконання рішення у справі №914/913/23.
23 жовтня 2023 року через систему "Електронний суд" до Господарського суду Львівської області Комунальне підприємство «Червоноградтеплокомуненерго» подало заяву про відстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/913/23 терміном на шість місяців.
Заява мотивована тим, що примусове виконання рішення господарського суду Львівської області від 28 липня 2023 року у цій справі може ускладнити подальшу діяльність підприємства та може призвести до неможливості виконання функцій, покладених на постачальника теплової енергії на території м. Червоноград, м. Соснівка та смт. Гірник та зазначає, що єдиним джерелом надходження коштів на рахунки підприємства є оплата споживачами комунальних послуг, яка на сьогодні є низькою. До поданої заяви додано звіт про фінансовий стан та податкову декларацію.
Господарський суд Львівської області ухвалою від 02 листопада 2023 року у справі №914/913/23 відмовив у задоволенні заяви Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» про відстрочення виконання рішення суду.
Суд встановив, що заборгованість виникла з вини боржника, несплата заборгованості протягом тривалого часу порушує матеріальні інтереси позивача. Заявником не обґрунтовано винятковості обставин, що ускладнюють виконання рішення суду у справі №914/913/23 чи роблять таке виконання неможливим, не подано жодних доказів, які б могли бути підставою для відстрочення виконання рішення суду, доказів часткової оплати боргу чи звернення до стягувача.
Суд зазначив, що боржник не позбавлений права звернутися безпосередньо до стягувача із заявою про реструктуризацію заборгованості, яка виникла по договору, розстрочку, відстрочку сплати заборгованості.
Ураховуючи матеріальні інтереси обох сторін та беручи уваги практику Європейського суду з прав людини, встановлені судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відстрочки виконання рішення суду.
В апеляційній скарзі Комунальне підприємств «Червоноградтеплокомуненерго» просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 02 листопада 2023 року та постановити нову ухвалу, в якій задовольнити заяву КП «Червоноградтеплокомуненерго» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2023 р. у справі №914/913/23 (вих. №4227/23 від 23.10.2023) терміном на 6 місяців, а саме до закінчення опалювального сезону 2023-2024 рр.
Вважає, що примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2023 у справі №914/913/23 може ускладнити подальшу діяльність підприємства та може призвести до неможливості виконання функцій, покладених на постачальника теплової енергії на території м.Червонограда, м.Соснівка та смт.Гірник.
Збитковість підприємства підтверджує Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2023 року, Податковою декларацією з податку на прибуток підприємств на І півріччя 2023 року, Балансом (Звітом про фінансовий стан) на 30 червня 2023 року. При цьому, єдиним джерелом надходження коштів на рахунки підприємства є оплата споживачами комунальних послуг, яка на сьогодні є низькою.
Заборгованість перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» виникла внаслідок невідповідності тарифів на послуги з постачання теплової енергії їх собівартості. Собівартість 1 Гкал теплової енергії за період виникнення заборгованості не повністю покривається діючими тарифами котрі були затверджені у період виникнення заборгованості.
Станом на момент звернення до суду з заявою про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2023 у справі №914/913/23 порядок та умови надання у 2022 році субвенцій з державного бюджету затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2022 року №1403 не реалізовані.
Відтак, у КП «Червоноградтеплокомуненерго» відсутня можливість погасити заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у повному обсязі. 
Станом на жовтень 2023 року на користь КП «Червоноградтеплокомуненерго» прийнято рішення про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії з 141 абонента на загальну суму 2 625 490,46 грн. Вказана заборгованість передана до виконавчої служби для примусового виконання рішення. 
КП «Червоноградтеплокомуненерго» відноситься до об`єктів критичної інфраструктури, а тому першочерговим завданням останнього є безперебійне забезпечення виробництва, транспортування і постачання теплової енергії і гарячого водопостачання житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення міст і селищ міського типу, підприємств, установ і організацій.
Скаржник вважає, що у КП «Червоноградтеплокомуненерго» відсутня вина в розумінні п. 1 ч.4 ст. 331 ГПК України, а основною причиною не сплати заборгованості перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» є діюче законодавство, що на практиці обмежує можливості підприємства своєчасно виконувати взяті на себе зобов`язання.
НАК "Нафтогаз України" надіслало клопотання, просить у задоволенні апеляційної скарги КП «Червоноградтеплокомуненерго» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02листопада 2023 року у справі № 914/913/23 відмовити в повному обсязі. 
Зазначає, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в розумінні положень ГПК України, які б свідчили про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання ним рішення суду. Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт господарювання державного сектору економіки забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, має стратегічне значення для безпеки та економіки держави. Позивач розраховує на те, що вчасне виконання Боржником своїх зобов`язань перед Позивачем, в тому числі за судовими рішеннями, мінімізує ризик невчасних розрахунків Компанії за поставлений зазовнішньоекономічними контрактами імпортований природний газ, зменшить можливі фінансові втрати Позивача та позбавить необхідності залучати комерційні кредити для розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу. Наголошує на тому, що Бюджетом України та фінансовим планом Позивача, який затверджений Кабінетом Міністрів України, не передбачені фінансові можливості для кредитування своїх контрагентів.
Крім того розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст.331 ГПК України). Рішення суду у цій справі ухвалено 08 вересня 2023 року. Таким чином надання судом розстрочки виконання вказаного судового рішення на 12 місяців до грудня 2023 року прямо суперечитиме приписам ч. 5 ст.331 ГПК України та спричинить суттєве порушення прав Стягувача.
Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 24 листопада 2023 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02 листопада 2023 року у справі №914/913/23 та витребував матеріали справи №914/913/23.
Розгляд справи призначено на 25 січня 2024 року.
Суд ухвалою від 19 січня 2024 року за клопотанням директора Комунального підприємства “Червоноградтеплокомуненерго” Дмуховського Степана Михайловича ухвалив судове засідання 25 січня 2024 року о 10:30 год. за участю директора Комунального підприємства “Червоноградтеплокомуненерго” Дмуховського Степана Михайловича проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Проте, 25 січня 2024 року директор Дмуховський С.М. повідомив про неможливість брати участь в розгляді справи. 
Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2).Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3).Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4). У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.5). 
Відповідно до частини першої статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухав представника позивача і вважає, що ухвалу Господарського суду Львівської області від 02 листопада 2023 року у справі №914/913/23, якою суд відмовив у задоволенні заяви КП "Червоноградтеплокомуненерго" про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28 липня 2023 року у справі №914/913/23 належить залишити без змін.
За приписами статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), -встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч.1). Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч.2).Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3). Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4). Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.5). 
У рішенні ЄСПЛ у справі "Савіцький проти України" від 26.07.2012 зазначено, що право на суд захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.
Тому необґрунтовано тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012, суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, interalia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.
У зв`язку з тим, що розстрочка/відстрочка подовжує період відновлення порушеного права позивача, при її наданні суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати інтереси як заявника, так і позивача.
Відповідач, як юридична особа, що здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик, взяв на себе відповідні зобов`язання і об`єктивно усвідомлював усі можливі ризики ведення господарської діяльності.
Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе суб`єкт господарювання, а, відповідно, нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.
Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (пункт 1, абзац 4 статті 44 Господарського кодексу України).
Така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 19.02.2018 у справі № 910/15430/16, від 27.04.2018 у справі № 910/313/17 та від 02.05.2018 у справі №910/3816/16.
Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів всіх сторін, які приймають участь у справі. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан.
Таким чином, обов`язковою умовою надання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення або роблять його неможливим, які заявник повинен довести відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України. До того ж, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд зобов`язаний також ураховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору.
Відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань.
При цьому, збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем, як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочки та/або розстрочки виконання судового рішення.
Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд у прийнятій постанові від 27.06.2018у справі №813/8842/13-а.
Суд першої інстанції урахував наведені позиції Верховного Суду та вказав, що названі у заяві КП «Червоноградтеплокомуненерго» підстави для відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28 липня 2023 року у справі №914/913/23, зокрема, збитковість підприємства, низька оплата споживачами комунальних послуг, заборгованість ДП «Львіввугілля», не є обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини другої статті 8 Закону №1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» у редакції Закону №1639-ІХ.
Врегулювання заборгованості в рамках Закону №1730 для учасників процедури врегулювання заборгованості, тобто для відповідача, здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, згідно договорів проведення взаєморозрахунків (ст. 4 Закону 1730) та договорів реструктуризації заборгованості (ст. 5 Закону 1730). Договір про організацію взаєморозрахунків визначає як наявність заборгованості, так і її обсяг, що відповідає заборгованості, підтвердженої територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.
Однак відповідач такою можливістю не скористався, хоча уклавши договір про організацію взаєморозрахунків мав би можливість погасити наявну заборгованість перед позивачем.
Крім того, Кабінет Міністрів України постановою від 20 грудня 2022 р. № 1403 затвердив Порядок та умови надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України “Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування”, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України “Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення”,
Верховний Суд у постанові від 18 квітня 2023 року у справі №911/3195/21 сформував правову позицію щодо припинення зобов`язань в рамках Закону №1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» у редакції Закону №1639-ІХ. Зокрема зазначив, що взаєморозрахунки - розрахунки з погашення заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу, які проводяться за рахунок видатків державного бюджету учасниками процедури врегулювання заборгованості.
Взаєморозрахунки проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, у межах видатків спеціального фонду державного бюджету за цільовим призначенням та в обсягах, передбачених Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та/або Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", та/або Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", із застосуванням рахунків, відкритих у Державному казначействі України, згідно з договором про організацію взаєморозрахунків, який укладається між учасниками розрахунків на підставі документа, що підтверджує наявність в обліку учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору, та в обсязі, що не перевищує підтверджену учасниками заборгованість (частина третя статті 4 вказаного Закону).
Отож в обов`язок заявника входить і доведення обставин, що ним були вчинені всі юридично значимі дії з метою погашення заборгованості.          
Натомість, матеріали справи не містять доказів вчинення юридично значимих дій з метою погашення заборгованості, у тому числі укладення договору про організацію взаєморозрахунків як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 №1403, чи укладення з позивачем договору про реструктуризацію заборгованості.
Як сам відповідач зазначив, що станом на момент звернення до суду з заявою про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28 липня 2023 року у справі №914/913/23 порядок та умови надання у 2022 році субвенцій з державного бюджету затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2022 р. №1403 не реалізовані.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що додані відповідачем до заяви докази та наведені обґрунтування не можуть підтверджувати обставини реальності виконання рішення суду у цій справі після закінчення терміну, на який відповідач просить відстрочити його виконання. Крім того, сам лише факт прийняття КМУ постанови від 20.12.2022 №1403 та затвердження комісією протоколів №3ТЕ/12 від 30.12.2022 і №7ТЕ/05 від 11.05.2023 не є гарантованим підтвердженням надходження грошових коштів на рахунки відповідача з метою належного виконання рішення суду саме у цій справі по закінченню терміну відстрочки.
Те саме стосується прийнятого КП «Червоноградтеплокомуненерго» рішення про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії з 141 абонента на загальну суму 2 625 490,46 грн та передавання до виконавчої служби для примусового виконання рішення, а інших доказів на підтвердження такої можливості заявником суду не надано.
Доводи боржника на настання форс-мажорних обставин, у зв`язку із введенням на всій території України воєнного стану та статус КП «Червоноградтеплокомуненерго» об`єкту критичної інфраструктури спростовується таким:
Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно із ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув грунту, інші стихійні лиха тощо.
Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони с форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.
Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.
Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 р. № 44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до ст. 14 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.
Про наявність і надзвичайних подій/форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) боржник посилається на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, згідно якого Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.1997 № 671/97-ВР, статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Однак, введення режиму воєнного стану на території України не свідчить про те, що боржник не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти. Боржник не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.
Суд першої інстанції урахував, що військова агресія російської федерації проти України та введення в Україні військового стану має загальний характер та впливає на діяльність, без виключення, усіх суб`єктів господарювання.
З матеріалів справи видно, що саме відповідачем порушено зобов`язання, тобто через його винні дії виник спір, при цьому відповідачем під час розгляду справи не було доведено, що порушення зобов`язання сталося внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності, тому доводи КП «Червоноградтеплокомуненерго» щодо відсутності вини в розумінні п. 1 ч.4 ст. 331 ГПК України, а основною причиною не сплати заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» являється діюче законодавство, що на практиці обмежує можливості підприємства своєчасно виконувати взяті на себе зобов`язання, є безпідставними та необґрунтованими.
Щодо вирішення питання дотримання балансу інтересів сторін, виходячи із зазначеного і доводів заявника про те, що одночасне виконання рішення суду може ускладнити подальшу діяльність підприємства та може привезти до неможливості виконання функцій, покладених на підприємство як постачальника теплової енергії на території м. Червонограда, м. Соснівка та смт. Гірник, суд першої інстанції урахував, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року № 83, АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» входить до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави
З огляду на наведене, ураховуючи матеріальні інтереси обох сторін та практику Європейського суду з прав людини, заважаючи на те, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження існування виключних обставин, що можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду в судовому порядку, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість його виконання або обумовлюють наявність ускладнень під час виконання судового акту, як і доказів на підтвердження того, що відстрочка виконання рішення суду на строк 6 місяців, як просить заявник, забезпечить по закінченню цього строку виконання рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви КП "Червоноградтеплокомуненерго".
Колегія суддів не погоджується з позицією боржника про те, що його фінансовий стан є тяжким (збитковим), у зв`язку з систематичними неплатежами за спожиті послуги з боку населення та юридичних осіб, та саме це є підставою для відстрочки виконання рішення суду, з огляду на те, що наявність заборгованості у споживачів перед боржником надають право останньому захистити свої порушені права в судовому порядку, та після отримання рішення суду вжити заходів з примусового стягнення заборгованості зі споживачів.
За обставинами цієї у березні 2023 року АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до КП "Червоноградтеплокомуненерго" про стягнення 21 040 746,74 грн заборгованості, у зв`язку із порушення умов договору. Боржник не забезпечив своєчасну та повну оплату вартості поставленого Позивачем природного газу згідно з умовами Договору та не здійснив жодної оплати вартості спожитого за договором природного газу у період з 01.02.2022 по 06.02.2022. Отже, боржник порушував строки виконання грошових зобов`язань, внаслідок чого, якщо надати відстрочку для виконання судового рішення, зазначені обставини не дозволяють дотриматися балансу інтересів обох сторін і ставить його в нерівне становище з позивачем та порушує право позивача на ефективний захист законних прав та інтересів.
Заявник не навів жодних доводів та доказів того, що ним вживаються та чи вживатимуться на майбутнє заходи щодо покращення результатів господарської діяльності, поповнення обігових коштів, тощо. Крім того, як уже зазначалося, відсутні докази звернення боржника безпосередньо до стягувача із заявою про реструктуризацію заборгованості, яка виникла по договору, розстрочку, відстрочку сплати заборгованості.
Ураховуючи наведені обставини і приписи закону суд апеляційної інстанції вважає, що скаржник не спростував обгрунтованих висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 02 листопада 2023 року у справі №914/913/23відсутні.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 02 листопада 2023 року у справі №914/913/23постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» відсутні.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Ухвалу Господарського суду Львівської області від 02 листопада 2023 року у справі №914/913/23 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» - без задоволення.
Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство «Червоноградтеплокомуненерго».

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.
Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.
Повний текст постанови складено 11 березня 2024 року.

Суддя                                                                                В.М.Гриців

Суддя                                                                                О.В. Зварич

Суддя                                                                                І.Б. Малех