Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       15 березня 2024 року                                          м. Рівне

       Справа № 569/864/24
       Провадження № 33/4815/184/24

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н. М.,
з участю ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 – адвоката Віднік Алли Михайлівни, 

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Віднік Алли Михайлівни на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2024 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Віднік А. М. про повернення матеріалів адміністративного провадження для належного оформлення – відмовлено. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погодившись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 – адвокат Віднік А. М. подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною, винесеною з порушенням норм законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_1 не вчиняла правопорушення передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП. В протоколі неправдиво зазначено, що слідчим органом встановлено, що за місцем проживання, ОСОБА_1 зберігала матеріальні носії секретної інформації. Слідчим ДБР Сачуком Т. такого не встановлено, а зазначено, що в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 , вилучено та виявлено наступні документи. Тобто, слідчий жодним чином не вказує на те, що ОСОБА_1 «зберігала» у себе вдома документи. Станом на сьогодні (за майже 2 роки слідства) ні слідчий, ні прокурор не повідомили ОСОБА_1 ким та яким чином якісь документи було переміщено та з якою метою. У протоколі зазначено, що обшук відбувся 23.03.2022 року та не зазначено ким саме проводився обшук. Якщо обшук відбувся у березні 2022 року працівниками СБУ, то про перелік таємних документів службовим особам СБУ стало відомо у березні 2022 року. За такий значний проміжок часу слідство не встановило хто та за яких обставин порушив законодавство в частині захисту державної таємниці не відомо. Жодного доказу відношення до цього ОСОБА_1 у матеріалах справи немає. А строк притягнення до відповідальності будь-кого сплив і у начальника ПВБ не було законних підстав складати протокол і тим самим чинити адміністративний тиск на ОСОБА_1 . Вважає, що для того аби притягнути ОСОБА_1 до відповідальності вчиняються різні дії, такі як позбавлення її права на захист (при складанні протоколу ОСОБА_1 зобов`язалася надати письмові пояснення протягом 10 робочих дій, квитанція про надіслання пояснень/заперечень особі, яка складала протокол додається, копія заперечень додається. Це право на захист начальником ПВБ грубо порушено, до протоколу не додано заперечень ОСОБА_1 ). Єдиний доказ винуватості ОСОБА_1 , на думку начальника ПВБ, це постанова слідчого про закриття кримінального провадження в частині епізоду за відсутністю складу злочину. Вказує, що не зрозуміло, за яких підстав начальник ПВБ отримав доступ до матеріалів кримінального провадження. Матеріали справи не містять жодних доказів, окрім протоколу. Також матеріали справи не містять інформації коли і за яких обставин на ОСОБА_1 було покладено обов`язок зберігати (чи не зберігати) саме п`ять документів, наведених у переліку начальника ПВБ. Наведений перелік не відповідає дійсності і частину документів не було знайдено за місцем обшуку. Також до протоколу не долучено ні посадової інструкції ОСОБА_1 , ні жодного іншого документа, який би вказував, що вона мала хоч якесь відношення до перелічених документів начальником ПВБ. У протоколі не зазначено, в розумінні диспозиції п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, які саме дії (бездіяльність) вчинила ОСОБА_1 . Вважає, що 24.02.2022 року полковник ОСОБА_1 виконала усі вимоги щодо забезпечення охорони державної таємниці щодо наданих їй у користування документів. Слідство не знайшло фактів розголошення інформації в діях ОСОБА_1 . Також вказує, що з постанови про закриття кримінального провадження встановлено, що усі вилучені у ОСОБА_1 документи не містять грифу «таємно», гриф з документу або знято, або він має обмеження ДСК. Вважає, що відносно ОСОБА_1 здійснюється спроба притягнення її до відповідальності за неіснуюче порушення щодо охорони документів, які не є державною таємницею. З огляду на зазначене просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 

В протоколі про адміністративне правопорушення № 9/16-1 від 10.01.2024 року зазначено, що ГУ ВБ СБ України 30.11.2023р. отримано постанову від 23.11.2023р., що винесена слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у місті Хмельницькому Тарасом Сачуком, про закриття кримінального провадження № 22022180000000030 від 21.03.2022р. в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 328 КК України, за відсутністю складу злочину. Відповідно до вказаної постанови в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення за п. 6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Слідчим органом встановлено: за місцем проживання  у АДРЕСА_1 ОСОБА_1 зберігала наступні матеріальні носії секретної інформації (далі– МНСІ): посадові інструкції співробітників відділу контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки УСБУ в Рівненській області, на 12 арк., № 28/223т від 19.01.2022р., прим.№ 2, з грифом «Таємно» (на момент складання); лист на адресу начальників підрозділів УСБУ в Рівненській області (за списком) «Щодо заходів із протидії загрозам РФ», від 22.01.2022р. № 3/291т, на 2 арк., прим.№ 22,з грифом «Таємно» (на момент складання); лист на адресу начальників підрозділів УСБУ в Рівненській області (за списком) «Щодо посилення контррозвідувального режиму», від 13.02.2022р. № 3/568т, на 2 арк., прим.№ 22, з грифом «Таємно» (на момент складання); витяг з плану службової діяльності УСБУ в Рівненській області на 2022 рік, від 01.02.2022 № 4/408т, на 2 арк., прим.№ 1,з грифом «Таємно» (на момент складання); витяг з плану службової діяльності УСБУ в Рівненській області на 2021 рік, від 17.02.2021 № 4/718т, на 4арк., прим.№ 1, з грифом «Таємно» (на момент складання), які було виявлено та вилучено 23.03.2022 року в ході проведення обшуку за вказаною адресою.

Слідчий орган, закриваючи кримінальне провадження, послався на висновки судових експертиз щодо віднесення інформації до державної таємниці, предметом дослідження яких були вилучені у ОСОБА_1 матеріальні носії інформації, встановлено, що всі вищевказані документи, які містили гриф секретності «Таємно» - на момент проведення експертизи є документами з грифом «Для службового користування».

Відповідно до обставин, встановлених слідством, на момент виявлення і вилучення у ОСОБА_1 документів, частина з них мала гриф «Таємно».

За положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова від 23.11.2023 р. про закриття кримінального провадження № 22022180000000030 від 21.03.2022 р. ніким не оскаржена, на даний час є чинною. 

На думку апеляційного суду, обставини, викладені у постанові від 23.11.2023р. про закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 328 КК України № 22022180000000030 від 21.03.2022 р., не спростовані жодними доказами, а тому, в розумінні ст. 251 КУпАП, є достовірними, такими, що підтверджують вину ОСОБА_1 у невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Відповідно до наказу Голови СБУ від 25.07.2016 № 897-ОС ОСОБА_1 на момент зберігання за місцем проживання  матеріальних носіїв секретної інформації займала посаду помічника начальника Управління (по РОС) – начальника відділу кадрового забезпечення, мала допуск до державної таємниці за формою 2 (два), письмове зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці підписувала 26.03.2021 року.

ОСОБА_1 , маючи допуск та доступ до державної таємниці, зобов`язана була виконувати вимоги режиму секретності відповідно до ст.28 Закону України «Про державну таємницю» (далі – Закон), п.116 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939 зі змінами (далі – Порядок). 

За вимогами ст.28 Закону громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний:не допускати розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка йому довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків;не брати участі в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена в порядку, встановленому законом;не сприяти іноземним державам, іноземним організаціям чи їх представникам, а також окремим іноземцям та особам без громадянства у провадженні діяльності, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України;виконувати вимоги режиму секретності; повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України; додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю.

Відповідно до вимог п.154 Порядку, матеріальний носій інформації вважається засекреченим з моменту його створення та надання відповідного грифа секретності до прийняття уповноваженою особою рішення про його розсекречування. Розсекреченим вважається матеріальний носій інформації, стосовно якого здійснені передбачені Порядком заходи з перегляду раніше наданого грифа секретності. Також п.244 Порядку передбачено, що обліку підлягають усі машинні та інші матеріальні носії секретної інформації, робочі папки, спецпортфелі і спецвалізи для тимчасового зберігання виконавцями МНСІ.

Згідно п.179 Порядку якщо за результатами експертної оцінки матеріального носія інформації встановлено, що в ньому містяться відомості з нижчим ступенем секретності, ніж наявний, гриф секретності не змінюється. Поводження з таким матеріальним носієм інформації здійснюється відповідно до раніше наданого грифа секретності до прийняття державним експертом з питань таємниць відповідного рішення. Пунктом 180 Порядку визначено, що у разі коли за результатами експертної оцінки матеріального носія інформації встановлено факт відсутності в ньому відомостей, що становлять державну таємницю, наявний гриф секретності не скасовується. Поводження з таким матеріальним носієм інформації здійснюється як із секретним відповідно до вимог цього Порядку до прийняття державним експертом з питань таємниць відповідного рішення.

В установах для проведення секретних робіт визначаються спеціально обладнані режимні приміщення, які відповідають вимогам до забезпечення режиму секретності, виключають можливість доступу до них сторонніх осіб та гарантують збереження матеріальних носіїв секретної інформації(п.206 Порядку).

Відповідно до вимог п.242 Порядку визначено, що секретне діловодство є складовою частиною режиму секретності, призначене для забезпечення охорони державної таємниці під час поводження (виготовлення, обліку, користування, зберігання, схоронності, передачі та транспортування тощо) з матеріальними носіями секретної інформації.

Судом першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказах, достовірно встановлено, що ОСОБА_1 зберігала у власному приватному помешканні за адресою: АДРЕСА_1 (не режимне приміщення) документи з грифом секретності «Таємно» (на момент складення), порушила взяте на себе письмове зобов`язання забезпечення режиму секретності, чим створила загрозу витоку секретної інформації.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, відповідальність настає у разі порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП «невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці».

Висновок суду першої інстанції є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, що є у справі.

Вищенаведеними доказами спростовуються аргументи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 порушень законодавства щодо забезпечення охорони державної таємниці.

Апеляційний суд розцінює доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_1 , як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників управління ГУ ВБ СБ України під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 283, 293, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Віднік Алли Михайлівни залишити без задоволення.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судя Рівненського
апеляційного суду                                                                                  Ковальчук Н. М.