УХВАЛА
 
29 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 756/16275/21
провадження № 61-18269ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
встановив:
У жовтні 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до  ОСОБА_4 , яку ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року було замінено на належного відповідача  ОСОБА_1 , у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просили суд стягнути з ОСОБА_1 солідарно на користь позивача ОСОБА_2 - 40 194, 00 грн, що складається з: 32 194, 00 грн - сума завданих збитків, 5 000, 00 грн - моральна шкода, 3 000, 00 грн - витрати з оплати проведеної експертизи, та на користь позивача ОСОБА_3 - 37 194, 00 грн, що складається з: 32 194, 00 грн - сума завданих збитків, 5 000, 00 грн - моральна шкода.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 21 462, 67 грн, витрати на проведення незалежної експертної оцінки у розмірі 3 000, 00 грн, моральну шкоду в розмірі 2 000, 00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 286, 39 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
21 грудня 2023 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Чепенко О. О. засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року у вказаній справі.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 684, 00 грн.
Ціна позову в цій справі становить 40 194, 00 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684, 00 грн х 250 = 671 000, 00 грн).
Представник заявника у скарзі вказує, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Проте таке посилання не заслуговує на увагу, оскільки сама лише вказівка на відповідне положення процесуального законодавства не обґрунтовує належним чином потребу в касаційному перегляді судових рішень. Представник заявника не наводить мотивування того, в чому саме полягає значний суспільний інтерес цієї справи або її винятковість.
Інших випадків, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в цій справі, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі не наведено та не обґрунтовано.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішенняОболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          М. Ю. Тітов
 
                                                                                                                 А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                                      Є. В. Коротенко