СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2024 року                                           м. Харків                        Справа № 922/3496/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя  Плахов О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи             апеляційну скаргу   представника  Фізичної особи - підприємця Дрань Віталія Юрійовича -Гарлики С.С. (вх. №2660Х/1-18) 
на рішення      господарського суду Харківської      області від 17.10.2023 року у справі № 922/3496/23,   ухвалене      в приміщенні господарського суду Харківської    області    (суддя Ємельянова О.О.), повний текст якого складено 17.10.2023 року
за позовом                  Харківської міської ради, м.Харків
до                                 Фізичної особи –підприємця Дрань Віталія Юрійовича, Харківська
                                    область, Харківський район, с. Котляри
про                               стягнення 148  859,65 грн.

ВСТАНОВИВ:
       Рішенням     господарського суду Харківської      області від 17.10.2023 року у справі №922/3496/23 позов задоволено; стягнуто  з Фізичної особи - підприємця Дрань Віталія Юрійовича  на користь Харківської міської ради   безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 148 852,65 грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0,0377 га,  що розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8 з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 за період з 27.07.2020 року по 28.02.2022 року; стягнуто  з Фізичної особи - підприємця Дрань Віталія Юрійовича   на користь Харківської міської ради  2 684,00 грн. судового збору. 
Представник Фізичної особи - підприємця Дрань Віталія Юрійовича -Гарлика С.С. з рішенням    господарського    суду першої інстанції не погодився    та звернувся       до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення     господарського суду Харківської     області від 17.10.2023 року у справі; позов залишити без задоволення.  
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.
На  праві приватної власності Дрань В.Ю. належать нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-17, 2-го поверху № 18-30 в нежитловій будівля літ. “В-2” загальною площею 467,7 кв.м., розташованої за адресою: Бурсацький узвіз 8, м. Харків, яке складається із багатоквартирного будинку.
На  відповідній сесії Харківської міської ради прийнято рішення про надання ФОП Дрань В.Ю. дозволу на розробку та виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель житлової будівлі літ. “В-2” (спортивно – оздоровчий комплекс) за адресою: Бурсацький узвіз, 8, м. Харків; за результатами розробки та виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки ФОП Дрань В.Ю. вказаний проект землеустрою надано до Харківської міської ради для його затвердження; рішенням 4 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 21.04.2021 року № 102/21 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,0377 га (кадастровий номер 6310136300:01:012:0019) за рахунок земель житлової та громадської забудови для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. “В-2” (спортивно – оздоровчий комплекс) за адресою: Бурсацький узвіз, 8, м. Харків та вирішено надати ФОП Дрань В.Ю. вказану земельну ділянку строком до 01.05.2026 року.
До теперішнього часу Харківська міська рада відмовляється на виконання рішення укласти відповідний договір оренди зазначеної земельної ділянки.
Факт не укладення договору оренди земельної ділянки з 21.04.2021 року до теперішнього часу став лише  внаслідок неналежного виконання службовими особами Харківської міської ради своїх службових обов`язків. 
Оскільки тільки станом на 08.10.2021 року за Харківською міською радою було зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 площею 0,0377 га, то в розумінні ст. ст.  1212-1214 ЦК  України у період з 27.07.2020 року по 08.10.2021 року Харківській міській раді не спричинено та не могло бути спричинено будь-які матеріальні збитки, оскільки Харківська міська рада не була власником земельної ділянки, а тому відсутні законні підстави для стягнення з відповідача у період з 27.07.2020 року по 08.10.2021 року безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. 
Одночасно апелянт просив  поновити строк для подання апеляційної скарги, оскільки про існування оскаржуваного рішення  йому стало відомо  лише 29.11.2023 року. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2023 року, суддею – доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В. 
Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022              від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією проти України. Указами  Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року,  №58/2023 від 06.02.2023 року,  №254/2023 від 01.05.2023 року,  №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023  року відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16  листопада   2023 року строком на 90 діб.
        Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 “Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану” встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: inbox@eag.court.gov.ua.  
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2023 року клопотання представника  Фізичної особи - підприємця Дрань Віталія Юрійовича -Гарлики С.С.   про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено  строк на подання апеляційної скарги; відкрито   апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника  Фізичної особи - підприємця Дрань Віталія Юрійовича -Гарлики С.С.  на    рішення       господарського суду Харківської            області від 17.10.2023 року у справі №922/3496/23; призначено   розгляд справи №922/3496/23  за апеляційною скаргою             представника  Фізичної особи - підприємця Дрань Віталія Юрійовича -Гарлики С.С.  на    рішення       господарського суду Харківської            області від 17.10.2023 року у справі №922/3496/23  у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; учасникам справи  встановлено  строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України,          з доказами надсилання його апелянту; запропоновано  учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua. Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; витребувано  з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3496/23; до  розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Харківської            області від 17.10.2023 року у справі №922/3496/23  зупинено.
           18.12.2023 року на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/3496/23 (вх.№ 15661).
           28.12.2023 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 16240), який долучено до матеріалів справи, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування якого вказує на те, що у зв`язку з введенням в дію нового ЗК України  (01.01.2022 року), у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності , а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності; принцип розмежування земель державної та комунальної власності відображено у положеннях ЗК України, який, зокрема,  полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту  відповідній територіальній громаді; право комунальної власності на зазначену земельну ділянку підтверджено розташуванням спірної земельної ділянки у межах м. Харкова, відповідачем не надано належних доказів того, що спірна земельна ділянка знаходиться у власності інших осіб.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи,     перевіривши повноту встановлення господарським       судом першої інстанції      неоспорених обставин справи,      колегія суддів встановила наступне.
Позивач посилається на те, що  Харківського міською радою на підставі ч.  2 ст.  83 ЗК  України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8. 
Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.05.2023 року № 332640873 право власності на нежитлову будівлю літ. “В-2” загальною площею 467,7 кв.м. за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8 з 02.02.2018 року зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2018 року № 94. 
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.10.2021 року № HB-0007752792021 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 складає 0,0377 га, дата державної реєстрації земельної ділянки - 27.07.2020 року; вказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки — для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. “В-2” (спортивно- оздоровчий комплекс). 
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.05.2023 року № 332632950 право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 площею 0,0377 га, що розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8 з 08.10.2021 року зареєстровано за Харківською міською радою (номер запису про право власності № 44429789 від 08.10.2021 року).
Згідно з  листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 07.03.2023 року № 3251/5/20-40-24-05-07 ОСОБА_1 не зареєстрований платником земельного податку або орендної плати за використання земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8. 
23.05.2023 року головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Миколайчук А.С. у порядку ч.  2 ст.  83 ЗК  України проведено комплекс перевірочних заходів щодо   земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8, та за результатами проведеного обстеження встановлено, що з 27.07.2020 року по теперішній час земельна ділянка з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 використовується ФОП Дранєм Віталієм Юрійовичем без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до статей 125, 126 ЗК  України. 
Земельна ділянка з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 площею 0,0377, яка розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8 огороджена, на земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля літ. “В-2”, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 . 
Вказана земельна ділянка використовується ФОП Дранєм Віталієм Юрійовичем для експлуатації та обслуговування зазначеної нежитлової будівлі (спортивно-оздоровчий комплекс), який за твердженнями позивача у період з дати формування земельної ділянки кадастровим номером 6310136300:01:012:0019, з 27.07.2020 року по 28.02.2022 року використовував її без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до статей 125, 126 ЗК України. 
Відповідач у період з 27.07.2020 року по 28.02.2022 року не сплачував плату за користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8 у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 148 852,65 грн.
Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив стягнути з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 148 852,65 грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0,0377 га,  що розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8 з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 за період з 27.07.2020 року по 28.02.2022 року.
17.10.2023 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.
Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість  рішення   господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної      скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна            скарга  підлягає       до           задоволення з огляду на таке.
Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.
З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
У рішеннях          Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі               Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується.
Відповідно до   ст.  83 ЗК  України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів.
Згідно зі ст. ст.  16, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні", матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.
Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст.  206 ЗК  України).
Відповідно до ст. 79-1 ЗК  України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Так, згідно інформації з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.10.2021 року за № НВ- 0007752792021 земельна ділянка зареєстрована 27.07.2020 року.
Відповідно до Інформації з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.09.2023 року за № 346566540 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019, яка розташована у м. Харкові, Бурсацький узвіз, 8 зареєстровано за Харківською міською радою 08.10.2021 року.
Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у ст. 120 ЗК  України.
Виходячи зі змісту   ст. 120 ЗК України, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.
Зі змісту положень ст.   120 ЗК  України слідує,  що  виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.
Водночас, за змістом ст. ст.  125, 126 ЗК  України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до ст. 93 ЗК  України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Аналогічні формулювання поняття оренди землі закріплені в ст.  1 Закону України "Про оренду землі".
За змістом  ст.   206 ЗК  України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
За матеріалами справи, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 07.03.2023 року  № 3251/5/20-40-24-05-07 ОСОБА_1 не зареєстрований платником земельного податку або орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019, яка розташована у м. Харкові, Бурсацький узвіз, 8.
Відповідач не є власником та постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).
Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності (частини 1, 2 статті 83 ЗК  України). 
Згідно зі ст. 12 ЗК  України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад. 
У відповідності до ч.  1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно частин 1, 2 ст.  1212 ЦК  України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
За змістом  ч.  3 ст.  1212 ЦК  України положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.
          Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10.02.2020 року у справі №922/981/18, де, зокрема, вказано  на те, що кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала; у  разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень  глави 83 Цивільного кодексу України; за  змістом приписів глав 82 і 83  Цивільного кодексу України  для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої; обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Статтею 1214 ЦК  України  визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.
За матеріалами справи,  відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень ст. ст.  1212-1214 ЦК  України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна.
Відповідно до підпунктів 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.  289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Розрахунок безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати виконано позивачем на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 загальною площею 0,0377, яка розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8 від 19.05.2023 року № НВ-9920650662023, та становить:  за період з 27.07.2020 року по 31.12.2020 року суму у розмірі 39   680,83 грн.;  за період з 01.01.2022 року по 31.12.2021 року суму у розмірі 92   257,88 грн.;  за період з 01.01.2022 року по 28.02.2022 року суму у розмірі 16   913,94 грн.
Відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Згідно з п.  289.3. статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.
За  інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2020 – 2021 роки 1,262; 2021 – 2022 роки 1,265; 2022 рік – 1,15.
Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, який йде за роком, за який його встановлено, шляхом помноження розміру орендної плати на його значення.
Як слідує  із розрахунків суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності на території м. Харкова з порушенням вимог чинного законодавства нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 загальною площею 0,0377, яка розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8 у 2020 році становила – 3   075   262,51 грн., у 2021 році - 3   075   262,51 грн., у 2022 році – 3   382   788,77 грн. 
Згідно п.  4.1. Положення № 41/08 (в редакції з 22.02.2017 року), річна орендна плата за використання земельної ділянки для діяльності у сфері спорту, фізичної культури та оздоровлення, готелів встановлена на рівні 3% від нормативно грошової оцінки.
Додатком до Положення № 41/08 "Коефіцієнти умов використання земельної ділянки" (в редакції до 30.06.2021 року) встановлено, що у випадку перевищення 50 кв.м. площі земельної ділянки, застосовується коефіцієнт зі значенням 1.
Додатком до рішення № 41/08 "Коефіцієнти умов використання земельної ділянки" (в редакції з 01 січня 2022 року) встановлено, що для земельних ділянок розміром до 0,0999 га застосовується коефіцієнт зі значенням 1.
Пунктом 2.4 Положення № 41/08 (в редакції до 30.06.2021 року) визначено, що застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо).
Аналогічні приписи щодо застосування коефіцієнтів складних інженерно- геологічних умов містить пункт 2.4 Положення № 41/08 в редакції з 01 січня 2022 року.
Враховуючи факт того, що відповідачем не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної спірної земельної ділянки, у розрахунках позивачем застосоване базове значення 1.
За розрахунком позивача, сума безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді орендної плати за використання відповідачем спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів у період з 27.07.2020 року по 28.02.2022 року становить у сумі 148 852,65 грн., з яких:    за період з 27.07.2020 року по 31.12.2020 року суму у розмірі 39   680,83 грн.;   за період з 01.01.2022 року по 31.12.2021 року суму у розмірі 92   257,88 грн.;   за період з 01.01.2022 року по 28.02.2022 року суму у розмірі 16   913,94 грн.
Перевіривши наведений позивачем розрахунок, колегією суддів встановлено, що його здійснено у відповідності до положень  чинного законодавства та він є арифметично вірним. 
Таким чином,   відповідач використовуючи без правовстановлюючих документів у період з 27.07.2020 року по 28.02.2022 року земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 загальною площею 0,0377, яка розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, не сплачував за її користування плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 148   852, 65 грн. 
Аргументи апелянта на те, що на  праві приватної власності Дрань В.Ю. належить нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-17, 2-го поверху № 18-30 в нежитловій будівля літ. “В-2” загальною площею 467,7 кв.м., розташованої за адресою: Бурсацький узвіз 8, м. Харків, яке складається із багатоквартирного будинку; на    відповідній сесії Харківської міської ради прийнято рішення про надання ФОП Дрань В.Ю. дозволу на розробку та виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з рахунок земель житлової будівлі літ. “В-2” (спортивно – оздоровчий комплекс) за адресою: Бурсацький узвіз, 8, м. Харків; за результатами розробки та виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки ФОП Дрань В.Ю. вказаний проект землеустрою надано до Харківської міської ради для його затвердження; рішенням 4 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 21.04.2021 року № 102/21 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,0377 га (кадастровий номер 6310136300:01:012:0019) за рахунок земель житлової та громадської забудови для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. “В-2” (спортивно – оздоровчий комплекс) за адресою: Бурсацький узвіз, 8, м. Харків, та вирішено надати ФОП Дрань В.Ю. вказану земельну ділянку строком до 01.05.2026 року; у   Харківської міської ради  відсутні законні підстави для стягнення з відповідача у період з 27.07.2020 року по 08.10.2021 року безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, не приймаються. 
Так, за матеріалами справи,   земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019, яка розташована у м. Харкові, Бурсацький узвіз, 8 зареєстровано з 27.07.2020 року,  про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.10.2021 року за № НВ- 0007752792021.
Також,  з матеріалів справи слідує, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019, яка розташована у м. Харкові, Бурсацький узвіз, 8 зареєстровано за Харківською міською радою з 08.10.2021 року, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.09.2023 року за № 346566540.
Втім, відповідачем   не надано   будь-яких документів, щодо сплати за землю у період з 27.07.2020 року по 08.10.2021 року чи будь-яких доказів щодо наявності права власності у відповідача на земельну ділянку із кадастровим номером 6310136300:01:012:0019.
Будь-яких заперечень, щодо користування Фізичною особою підприємцем Дрань В.Ю земельною ділянкою загальною площею 0,0377 га., що розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8 з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 за період з 08.10.2021 року по 28.02.2022 року, матеріали справи, також,  не містять. 
Так само, не приймаються аргументи апелянта щодо того, що  факт  не укладення договору оренди земельної ділянки з 21.04.2021 року до теперішнього часу став лише  внаслідок неналежного виконання службовими особами Харківської міської ради своїх службових обов`язків, оскільки,  як зазначає апелянт,  за позивачем було зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 площею 0,0377 га лише станом на 08.10.2021 року,  то, на його думку,  в розумінні статей 1212-1214 ЦК України у період з 27.07.2020 року по 08.10.2021 року Харківській міській раді не спричинено та не могло бути спричинено будь-які матеріальні збитки, так як Харківська міська рада не була власником земельної ділянки.
Матеріали справи не містять належних та  допустимих доказів у розумінні ст.ст.77-79   ГПК України на підтвердження вказаних обставин, а  самі лише посилання апелянта  на обставини,  які не підтвердженні належними доказами не є слушними та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
За таких обставин, місцевий господарський  суд дійшов обґрунтованого висновку про  задоволення позову про стягнення  з  відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 148 852,65 грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0,0377 га,  що розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8 з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 за період з 27.07.2020 року по 28.02.2022 року.
Отже,     висновок місцевого господарського суду        задоволення позову  відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1     статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників             та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” (Рішення Європейського суду з прав людини             від 18.07.2006 року). 
Зокрема, Європейський суд з прав людини             у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст.     6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.     6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Апелянту         було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)
Апелянту         була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
          Керуючись ст. ст.  269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282          Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника  Фізичної особи - підприємця Дрань Віталія Юрійовича -Гарлики С.С. залишити без задоволення. 
Рішення   господарського суду Харківської     області від 17.10.2023 року  у справі №922/3496/23      залишити без змін. 
                              Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуюча     суддя                                                                    О.І. Терещенко

Суддя                                                                                           П.В. Тихий  

Суддя                                                                                           О.В. Плахов