ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 січня 2024 року           справа №200/11293/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 200/11293/21 (головуючий І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -           
                                                              У С Т А Н О В И В:  

У вересні 2021 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі – відповідач), про: визнання протиправними дії щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи з 01.10.2016 року по 12.08.2021 року; визнання протиправним рішення від 18.08.2021 року № 914280196039 щодо перерахунку пенсії; зобов`язання повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії від 12.08.2021 року із зарахуванням до страхового та пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.10.2016 року по 12.08.2021 року; зобов`язання виплатити відповідну різницю в пенсії, починаючи з дати звернення із заявою про перерахунок – з 12.08.2021 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є пенсіонером за віком та отримує пенсію з 12.05.2017 року відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 12.08.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі ч. 4 ст. 42 Закону №1058. Рішенням відповідача №914280196039 від 18.08.2021 року здійснено перерахунок пенсії позивача та надано новий розрахунок стажу, з якого позивач дізнався про збільшення свого страхового стажу, врахованого для визначення розміру пенсії, при цьому розмір пенсії не змінився. Так, до страхового та пільгового стажу не зараховано період роботи підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті на підприємстві ВП “Шахта 1-3 “Новогродівська” ДП “Селидіввугілля” з 01.10.2016 по 12.08.2021. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на отримання належної пенсії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 200/11293/21 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про перерахунок пенсії №914280196039 від 18.08.2021 року в частині не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.10.2016 року по 12.08.2021 року, до страхового стажу період роботи з 01.11.2018 року по 12.08.2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.08.2021 року про перерахунок пенсії з зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи з 01.10.2016 року по 12.08.2021 року, до страхового стажу період роботи з 01.11.2018 року по 12.08.2021 року, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні. В задоволенні іншої частини позову – відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, про відсутність правових підстав для зарахування періоду роботи позивача з 01.10.2016 року по 31.10.2018 року до пільгового стажу за Списком №1, оскільки позивачем не підтверджено пільговий характер роботи у зазначений період відповідно до вимог Порядку №22-1 додатку 5, а саме не надано довідку встановленого зразку, при цьому вказаний період зараховано до загального страхового стажу. До страхового та пільгового стажу не зарахований період з 01.11.2018 року по 12.08.2021 року, оскільки згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 встановлено, що за вказаний період роботи відсутні відомості про щомісячне утримання суми страхових внесків до управління Пенсійного фонду України. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.  
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.05.2017 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду як отримувач пенсії на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (а.с. 16-17).
12.08.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (а.с. 6).
Рішенням управління від 18.08.2021 року позивачу здійснено перерахунок пенсії за видом зміна стажу, відповідно до якого страховий стаж позивача складає 53 роки 3 місяці 25 днів, за Списком №1 – 24 роки 0 місяців 0 днів (а.с.7).
Як вбачається з розрахунку стажу позивача, період роботи з 01.10.2016 року по 31.10.2018 року зарахований до страхового стажу, а період роботи з 01.11.2018 року по 12.08.2021 року не зарахований до страхового та пільгового стажу (а.с. 20).
В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 13-15) містяться записи, в тому числі, про роботу: з 19.11.2012 року по теперішній час на підприємстві ВП “Шахта 1-3 “Новогродівська” ДП “Селидіввугілля” на посаді підземного прохідника з повним робочим днем в шахті на дільниці підготовчих робіт.
Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, з 2016 року по 10.2018 року позивачу нараховувалась заробітна плата та сплачувались страхові внески, а за період з 11.2018 року по 06.2021 року позивачу нараховувалась заробітна плата, однак страхові внески не сплачені (а.с. 21-24).
Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.
Спірним є питання підтвердження пільгового стажу роботи позивача за нормами ч.3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 01.10.2016 року по 12.08.2021 року, так як за період з 01.10.2016 року по 31.10.2018 року позивачем не надано уточнюючої довідки, а за період з 01.11.2018 року по 12.08.2021 року відсутні відомості про щомісячне утримання суми страхових внесків до управління Пенсійного фонду України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Заст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від  9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом – Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст. 43 Закону 1058 зазначається, що - перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України.
За ст.1, п. 1 ст. 24 Закону 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
З 16.09.2008 року набрав чинності Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці", спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.
Згідно з ст. 1 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” № 345-VI дія вказаного Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.
У статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" передбачені особливості пенсійного забезпечення. Відповідно до цієї норми мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Статтею 10 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" визначено, що дія статті 8 Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Цим Законом доповнено частину 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" абзацом третім такого змісту: “Мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри “прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність”.
Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці" запроваджено пільги пенсіонерам-шахтарям, зокрема підвищено мінімальний розмір пенсії до 80 відсотків заробітної плати (доходу), але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Ці пільги поширюються на працівників, зазначених у Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тобто, які були зайняті повний робочий день саме на підземних роботах.
Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 28.01.2014 року (справа № 21-455а13) та від 24.06.2014 року (справа № 21-236а14-2).
При цьому, ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
З наведеного слідує, що вказаною нормою встановлено можливість перерахунку пенсії застрахованій особі, яка продовжувала працювати, з урахуванням додатково набутого нею страхового стажу. Такий перерахунок може здійснюватися або лише з урахуванням додатково набутого страхового стажу за умови перерахунку пенсії із заробітної плати (доходу), з якої ця пенсія була обчислена, або з урахуванням як зазначеного стажу, так і з заробітної плати, яку пенсіонер отримував уже після призначення пенсії.
Відповідно до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників,затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках. 
Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
На підставі пункту 20 Порядку    № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Таким чином, трудова книжка позивача, зокрема, в частині записів про його роботу: з 19.11.2012 року по теперішній час на підприємстві ВП “Шахта 1-3 “Новогродівська” ДП “Селидіввугілля” на посаді підземного прохідника з повним робочим днем в шахті на дільниці підготовчих робіт, є належним доказом роботи позивача на вказаній посаді і у наведений період часу, а отже юридичний факт роботи позивача протягом вказаного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами, тому судом не приймаються доводи відповідача про неможливість зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.10.2016 року по 31.10.2018 року, та до страхового та пільгового стажу період роботи з 01.11.2018 року по 12.02.2021 року через відсутність довідки встановленого зразку відповідно до вимог Порядку №22-1 та сплати страхових внесків,оскільки спірні періоди роботи підтверджуються трудовою книжкою позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Щодо не врахування періоду роботи позивача з 01.10.2016 року по 12.08.2021 року до пільгового стажу, суд зазначає, що позивач з 19.11.2021 року працював підземним прохідником з повним робочим днем в шахті. Зазначена посада відносяться до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тобто, які були зайняті повний робочий день саме на підземних роботах, отже період роботи позивача з 01.10.2016 року по 12.08.2021 року повинен бути зарахований до пільгового стажу позивача.
Щодо не зарахування до страхового стажу позивача період роботи з 01.11.2018 року по 12.08.2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей про щомісячне утримання суми страхових внесків до управління Пенсійного фонду України, суд зазначає, що відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи, тому такі посилання відповідача є безпідставними, оскільки позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.
За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за виконання своїх обов`язків підприємством на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Разом з цим суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46  Конституції України  кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Згідно п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого  постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року,  в редакції  постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що не зарахування пенсійним органом до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.10.2016 року по 12.08.2021 року, до страхового стажу період роботи з 01.11.2018 року по 12.08.2021 року, не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі п..4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого  постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року,    в редакції  постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;  3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Також, відповідно до ч.1 ст. 101 Закону України “Про пенсійне забезпечення” органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
З аналізу вищенаведених норм суд приходить до висновку, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.
Натомість, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачем  дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей щодо періодів роботи позивача та отримання додаткових документів.
Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж  повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.
Спірне рішення №914280196039 від 18.08.2021 року в частині не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.10.2016 року по 12.08.2021 року, до страхового стажу період роботи з 01.11.2018 року по 12.08.2021 року, не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, а тому підлягає скасуванню в цій частині.
Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.  
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 200/11293/21 - залишити без задоволення.     
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 200/11293/21 - залишити без змін.      
Повне судове рішення складено 30 січня 2024  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

                                                                                                              І.В. Сіваченко