ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року	Львів	Справа № 570/6370/23 пров. № А/857/3373/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Курильця А.Р., Мікули О.І., 
за участю секретаря судового засідання                    Гриньків І.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1   на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 січня 2024 року (головуючий суддя Коробов С.О., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1  до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про визнання незаконної постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1099405 від 01.12.2023 року та про її скасування,  -

                                                   В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1  звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції в якому просив визнати нечинною та скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1099405 від 01.12.2023р, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.
          Стягнути з відповідача в його користь судові витрати по справі.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1  оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати таке та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В апеляційній скарзі зазначає, що у постанові в графі «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» зазначено, що «01.12.2023 15:31:44 в місті Києві по вул.Симона Петлюри, 29 водій керував автобусом VОLКSWАGЕN LТ 35 д.н. НОМЕР_1 , який використовується для перевезення пасажирів та має технічні несправності, а саме тріщина вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.4 ПДР - керування водієм технічний стан і обладнання не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації». Відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП.
Частиною 2 ст.  121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.
Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким: «керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.»
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Знаходження за кермом транспортного засобу, не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.»
Повідомляє, що він не керував транспортним засобом та не був за його кермом. Даний т.з. знаходився на стоянці в нерухомому стані на площадці Автостанції Київ, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Симона Петлюри, 32.
А відтак, зазначення в оскаржуваній Постанові про факт керування не відповідає дійсності.
З відеозапису, наданого відповідачем, з нагрудної боді камери поліцейського вбачається ряд порушення зі сторони поліцейського при притягненні позивача до відповідальності, зокрема:
          1. в порушення статті 268 КУпАП поліцейський позивачу права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  не розґяснював.
2.           поліцейським не було дотримано порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, не здійснено підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 278 КУПАП), недотримано порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 279 КУПАП), не з`ясовано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУПАП), не оголошено постанови по справі про адміністративне правопорушення (стаття 285 КУпАП).
          Частиною 1, 2 ст. 121 КУпАП встановлено, що «керування водієм транспортним засобом, що має несправності, забороняється».
Згідно з п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 «На вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників».
Разом з тим, відповідно до ДСТУ 3649:2010, такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.
Перелік несправностей, з якими експлуатація транспортних засобів забороняється, описано в п. 31.1. 31.3 та 31.4 ПДР. Однак у зазначених переліках відсутня така обставина, як «тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників».
Таким чином, наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, згідно з нормами пунктів 31.1, 31.3, 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що своєю чергою, виходячи з диспозиції ч. 1, 2 ст. 121 КУпАП, та виключає можливість притягнення водія до адміністративної відповідальності за цією нормою.
Наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля.
Крім того, інспектор у Постанові не вірно вказав місце вчинення адміністративного правопорушення, зокрема в Постанові вказано, що порушення вчинене в місті Києві по вул. Симона Петлюри, 29, хоча, як вказано вище, даний т.з. знаходився на стоянці в нерухомому стані на площадці Автостанції Київ, що знаходиться за іншою адресою: м.Київ, вул. Симона Петлюри, 32.
Не вірно зазначене місце вчинення адміністративного правопорушення є порушенням статті 283 КУпАП.
Крім того, в Постанові, зокрема в пункті 7 не зазначено жодних доказів, якими було зафіксовано факт правопорушення, свідків вчинення позивачем адміністративного правопорушення інш.
Зважаючи на такі обставини, при розгляді відповідачем справи про адміністративне правопорушення, останній діяв упереджено без всебічного та повного з`ясування обставин кожної справи, з порушенням вимог законодавства України, що призвело до незаконного притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 01 грудня 2023 року о 15 годині 31 хвилині в м. Києві по вул. Симона Петлюри, 29 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN LT 35 D, номерний знак НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності та не відповідає вимогам стандартів, а саме в зоні дії склоочисників наявна тріщина вітрового скла. Порушив п. 6.8.5 ДСТУ3649:2010, чим порушив п. 31.4 ПДР - керування водієм транспортним засобом, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 121 КУпАП.
Відповідно до оскаржуваної постанови позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень.
Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.121 КпАП України адміністративна відповідальність настає у випадку керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, -
Відповідно до п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно- технічної документації.
ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби», «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 року № 630.
Відповідно до ст. 1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюють на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси).
Згідно п.п 6.8.5 пункту 6.8 ДСТУ 3649:2(111) визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
При цьому суд вірно вважав, що ч. 2 ст. 121 КУпАП встановлюється відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першої цієї статті, або технічний стан і обладнання, яке не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху та технічного використання. Тобто, диспозиція ч. 2 ст. 121 КУпАП встановлює, що якщо автомобіль використовується для перевезення пасажирів, то його технічний стан і обладнання повинні відповідати вимогам: стандартів; правил дорожнього руху; правил технічної експлуатації.
Також суд першої інстанції слушно зауважив, що відносно водіїв, які керують транспортним засобом з наданням перевезення пасажирів, то ст. 121 КУпАП для таких автомобілів встановлено додаткові вимоги щодо технічного стану та обладнання, а самі такі транспортні засоби повинні відповідати вимогам не лише ПДР, а й вимогам стандартів. Одним із таких стандартів є ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби», «Вимоги щодо безпеки технічного стану та методи контролю», затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 року N 630 (далі ДСТУ 3649:2010).
Також правильним є висновок суду про те, що очевидним фактом в даній справі про адміністративне правопорушення є здійснення водієм ОСОБА_1 регулярних пасажирських перевезень, оскільки транспортний засіб перебував на стоянці для посадки та висадки пасажирів, то відповідно очевидним є те, що водій здійснював в той час пасажирські перевезення. При цьому всі деталі розмови працівників патрульної поліції з водієм та порядок винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності чітко зафіксовано нагрудною відеокамерою поліцейського.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1395. Згідно з п.2 розділу III зазначеної Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Проаналізувавши надані докази та норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, у матеріалах справи не має, а ті обставини, на які покликався позивач та просив скасувати постанову, як слушно зауважив суд першої інстанції, наведені з метою уникнення від адміністративної відповідальності.
За таких обставин, суд обґрунтовано вважав, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1099405 від 01 грудня 2023 року відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає обставинам справи і нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, - 

                                            П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення, рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 січня 2024 року по справі № 570/6370/23 – без змін.
          Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.  

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула