ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/61/23  Номер провадження 22-ц/814/476/24	Головуючий у 1-й інстанції Самойленко Л.М.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 лютого 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О.,
представника позивача - адвоката Рудницької А.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу  представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Рудницької А.В., на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 27 червня 2023 року
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Семенівської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Веселоподільський бурякорадгосп», Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування
УСТАНОВИВ:
коротко змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
25.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом про визнання за ним права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває у колективній власності ТОВ «Веселоподільський бурякорадгосп», розташованого на території Семенівської селищної ради Полтавської області в орієнтованому розмірі 4,22 умовних кадастрових гектарів, призначену для ведення колективного сільського господарства.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 . Після смерті матері позивач звернувся до Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області за інформацією про наявність спадкового майна для подальшого оформлення спадщини, але йому було повідомлено в усній формі, що за померлою ОСОБА_2 відсутнє будь-яке зареєстроване майно. У березні 2020 року позивач випадково зустрів подругу своєї матері, яка повідомила останнього, що його мати працюючи у Веселоподільському бурякорадгоспі мала право на земельну частку (пай), як член Веселоподільського бурякорадгоспу, але не встигла оформити сертифікат на право на земельну частку (пай), так як померла. 
Позивач також зазначав, що згідно з листом ТОВ «Весеплоподільський бурякорадгосп» ОСОБА_2 з 01.04.1978 вступила в члени Веселоподільського бурякорадгоспу та була включена до списку осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю) як член ТОВ «Веселоподільський бурякорадгосп» за порядковим номером 673.
Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Литвин М.І. від 22.09.2020 позивачу було повідомлено, що за своє життя спадкодавець ОСОБА_2 не встигла отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), на який мала право, скільки була внесена до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) ТОВ «Веселоподільський бурякорадгосп» та доказів фактичного вступу в управління спадковим майном матері ОСОБА_2 на день звернення з питанням оформлення спадщини ним не надано. Також згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 61764974 від 22.09.2020 у спадковому реєстрі інформація щодо заведення спадкової справи, а отже і щодо поданих заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 - відсутня.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 27 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Семенівської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Веселоподільський бурякорадгосп», Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування – відмовлено.
коротко змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
Із вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі прохав рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення його позовних вимог.
Вказував, що місцевим судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Зазначив, що його мати була внесена до списку членів радгоспу, які мали право на отримання земельної частки (паю), її ніхто з цих списків не виключав, а в подальшому розпорядженням голови районної адміністрації № 360 від 08.08.2005 ухвалено рішення про передачу земельних ділянок у власність, де його померла мати значиться під номером 673. Зазначені рішення недійсними не визнавалися. 
узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;
У відзиві на апеляційну скаргу Семенівська селищна рада прохала рішення місцевого суду залишити без змін.
встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини; доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Місцевим судом установлено, що ОСОБА_2 (мати позивача) працювала в рільничій бригаді у Семенівському відділку Веселоподільського бурякорадгоспу з 01.04.1978 по 31.12.1996. 
З 18.12.1996 Веселоподільський бурякорадгосп перетворено на ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп».
Відповідно до «Проекту роздержавлення і приватизації земель «Веселоподільський бурякорадгосп» ОСОБА_2 була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) як член ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» під № 183.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
Державний акт на право колективної власності на землю ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» видано 23.04.1997. Згідно із списком громадян-членів відкритого акціонерного товариства, який є додатком до Державного акту, наявна в списку ОСОБА_2 (т.1, а.с. 81).
Згідно із списком громадян, які мають право на одержання актів на право власності на земельні ділянки в межах ВАТ «Веселоподільський бурякодадгосп» на території Устимівської сільської ради Семенівського району, які є додатком до розпорядження голови районної державної адміністрації від 08.08.2005 № 360 під номером 673 зазначена ОСОБА_2 відміткою «померла» (т. 1, а.с. 29-30).
Згідно з інформацією Семенівського відділу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 20.08.2020 позивачу було надано копію проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в межах ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» на території Семенівської селищної, Очеретуватівської та Устимівських сільських рад Семенівського району Полтавської області в електронному вигляді. Відповідно до даних документів вбачається, що до клопотання про розробку проєкту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Семенівської селищної, Очеретуватівської та Устимівських сільських рад Семенівського району Полтавської області долучено список громадян-власників земельних сертифікатів на території Семенівської ради, в якому під № 673  ОСОБА_2   значиться як померла. (т. 1, а.с. 29-30)
Позивач у справі є спадкоємцем ОСОБА_2 , був зареєстрований та проживав разом зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1, а.с. 41, 57)
Позивач зазначив, що після смерті матері він звернувся до Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області за інформацією про наявність спадкового майна для подальшого оформлення спадщини, але йому було повідомлено в усній формі, що за померлою ОСОБА_2 відсутнє будь-яке зареєстроване майно.
У березні 2020 року позивач випадково зустрів подругу своєї матері, яка повідомила останнього, що його мати працюючи у Веселоподільському бурякорадгоспі мала право на земельну частку (пай), як член Веселоподільського бурякорадгоспу, але не встигла оформити сертифікат на право на земельну частку (пай) так як померла. 
Згідно із відповіддю приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Литвин М.І. від 22.09.2020 позивачу було повідомлено, що за своє життя спадкодавець ОСОБА_2 не встигла отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), на який мала право, скільки була внесена до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (пай) ТОВ «Веселоподільський бурякорадгосп» та доказів фактичного вступу в управління спадковим майном матері ОСОБА_2 на день звернення з питанням оформлення спадщини ним не надано.
Також згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 61764974 від 22.09.2020 у спадковому реєстрі інформація щодо заведення спадкової справи, а отже і щодо поданих заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 – відсутня. (т. 1, а.с. 15 зв.ст. 16)
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд зазначив, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державний акт на право колективної власності на землю ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» отримано підприємством 23 квітня 1997 року, тобто після смерті матері позивача.
Отже, враховуючи те, що підприємство ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» отримало державний акт на право колективної власності після смерті матері позивача, то в будь-якому разі, у зв`язку із смертю особи, вона не набула права на земельну частку (пай), її правоздатність припинилась у зв`язку зі смертю.
Оскільки спадкодавець на момент смерті не набула права на земельну частку (пай), відповідно таке право не може бути успадковане її спадкоємцем.
Такі висновки узгоджуються з викладеним у постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 532/2064/21.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги , апеляційний суд дійшов таких висновків. 
Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.
У пункті 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у  колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі.
Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
За змістом Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року відносини спадкування регулюються нормами цього кодексу якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).
Тлумачення розділу 7 «Спадкове право» ЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2020 року у справі № 394/328/17 (провадження № 61-37965св18), зазначено наступне:
«…особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту.
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
За змістом статті 9 ЦК УРСР, 1963 року, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Вирішуючи спір, місцевий суд вірно встановив, що на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю підприємство ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. 
У зв`язку зі смертю правоздатність ОСОБА_2 припинилась. 
Та обставина, що ОСОБА_2 після її смерті не виключили із списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) не свідчить про набуття нею права на земельну частку (пай) за свого життя, отже і не увійшло до спадкової маси. 
Це право виникає лише з моменту отримання КСП чи іншим сільськогосподарським підприємством Державного акту про право колективної власності на землю. 
При вирішенні спору місцевий суд вірно застосував норми матеріального права та правові висновки Верховного Суду, висловлені в аналогічних справах, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2023 року у справі № 532/2064/21, а саме що «право на земельну частку (пай) виникає не з часу включення членів колективного сільськогосподарського підприємства до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, а з моменту передачі землі у колективну власність конкретному колективному сільськогосподарському підприємству, членом якого вони є, на підставі державного акту на право колективної власності на землю.
Аналогічний правовий висновок здійснено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 635/2831/17 (провадження № 61-19827св19).
Доводи апеляційної скарги правильності висновків місцевого суду не спростували. 
висновок за результатом розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що рішення місцевого суду хвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування - відсутні.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Рудницької А.В. залишити без задоволення.
Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 27 червня 2023 року- залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 березня 2024 року.

Головуючий суддя                                                          П.С. Абрамов

Судді                                                                         О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна