Справа № 161/15802/13-ц  Провадження № 22-з/802/2/24 	Головуючий у 1 інстанції:  Ковтуненко В.В.    	
	Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року                                                                  місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді   Бовчалюк З.А. ,
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,
розглянувши у відритому судовому засіданні заяву представника боржника ОСОБА_1 - Романюка Леоніда Сергійовича про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал» на дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Бондарука Павла Володимировича про скасування постанови про зняття арешту з майна, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник Романюк Леонід Сергійович та Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від  23 листопада 2023 року,

                                            В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року скаргу задоволено.
Ухвалено постанову про зняття арешту з майна від 10.04.2023 року (ВП НОМЕР_2) заступника начальника Другого відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бондарука П. В. - скасувати.
Постановою Волинського апеляційного суду від 08 січня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник Романюк Л. С. та Відділу  ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволено.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено з задоволенні скарги ТОВ « Ескроу Капітал».
Вирішено питання розподілу судових витрат.
На адресу Волинського апеляційного суду від представника боржника адвоката Романюка Л.С. надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, які були понесені стороною під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 57750, 00 гривень. 
Від представника скаржника Скринник Н.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи, для надання можливості підготувати заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення. В заяві зазначено, що представник не може прибути на судове засідання у визначений судом час, так як повісткою викликаний до Луцького ОМТЦК та приймає участь у іншому судовому засіданні, як представник. 
Розглянувши заяву про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.
Окрім того слід зазначити що  відповідно до частини 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого представника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору ( контракту) ( самопредставництво юридичної особи) або через представника.
Таким чином юридична особа не обмежена здійснювати свої процесуальні повноваження лише  через одного представника.
Також апеляційний суд звертає увагу, що додаткове судове рішення ухвалюється протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.   Заява представника боржника про ухвалення додаткового судового рішення надійшла до суду 12 січня 2024 року, останнім десятим днем є 22 січня 2024 року. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви ( ч. 4 ст. 270 ЦПК України).
Щодо доводів заявника про необхідність надання часу на підготовку заперечення на заяву Романюка Л.С. необхідно зауважити, що відповідно до квитанції № 454586 про доставку до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС  Романюком Л.С.   12 січня 2024 року було надіслано  ТзОВ «Ескроу Капітал» заяву про ухвалення додаткового судового рішення з усіма додатками. Таким чином, у товариства було достатньо часу для підготовки заперечення на заяву Романюка Л.С. , а також для визначення представника юридичної особи, який би міг прибути в судове засідання.
Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін у справі.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Датою прийняття постанови у цій справі є  24 січня 2024 року - дата складення повного судового рішення.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгілля, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат ( ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Заява представника боржника Романюка Л.С. про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
До закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції представник боржника Романюк Л.С. відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України заявив про необхідність стягнення з ТОВ «Ескроу Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, які йому були надані ним як адвокатом.
До заяви про ухвалення додаткового рішення представник боржника  Романюк Л.С. додав: договір про надання правничої (правової) допомоги № 20 від 24 грудня 2021 року, додаткову угоду від 07 липня 2023 року до договору про надання правничої допомоги № 20 від 24 грудня 2021 року;  акт прийому-передачі послуг  до договору № 20 від 24 грудня 2021 року  та додаткової угоди з переліком послуг та вартістю робіт. З акту виконаних робіт вбачається, що  адвокатом надані послуги в розмірі 43500 гривень в суді першої інстанції,  в суді апеляційної інстанції такі витрати складають 14250 гривень; квитанція до  прибуткового касового ордеру № 06 від 04 січня 2023 року стверджує про сплату ОСОБА_1 10000 гривень на оплату витрат правничої допомоги.  Загальний розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 57750 грн.
Водночас як вбачається з матеріалів справи, представник боржника Романюк Л.С. у суді першої інстанції відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України не заявляв клопотання про необхідність стягнення з ТОВ « Ескроу Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, яка ним була надана позивачу та протягом 5 днів після ухвалення рішення відповідних доказів до суду не подавав. З огляду на це, колегія суддів доходить висновку, що передбачені законом підстави для стягнення з ТОВ «Ескроу Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 43500 грн, яка йому була надана адвокатом  Романюком Л.С. у суді першої інстанції, відсутні.
У ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З огляду на викладене, вирішуючи чи є розмір витрат боржника на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, апеляційний суд враховує, що під час слухання справи судом першої інстанції  та  апеляційного перегляду справи позиція боржника не змінювалася, а представництво його інтересів здійснювалося тим самим адвокатом. При цьому, зміст  апеляційної  скарги, доповнень до апеляційної скарги фактично дублював зміст відзиву на скаргу ТОВ «Ескроу Капітал». Отже, правова позиція боржника вже була сформована до апеляційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається. 
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Отже, дослідивши заяву про розподіл судових витрат та додані до неї документи, колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу у розмірі 14250, 00 гривень не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді апеляційної інстанцій, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній вище частині.
Враховуючи наведене, оцінивши подані представником боржника докази на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що реально понесені витрати боржника на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанцій відповідно до умов договорів у розмірі 5 000 грн відповідають обсягу виконаних робіт, є співмірними з предметом скарги та складністю справи, а тому підлягають стягненню з  ТОВ « Ескроу Капітал» на користь  ОСОБА_1 .. 
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
В решті клопотання необхідно відмовити за необґрунтованістю.
Керуючись ст. ст. 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

                                            У Х В А Л И В:

Заяву представника боржника ОСОБА_1 - Романюка Леоніда Сергійовича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково та ухвалити у цій справі додаткове судове  рішення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал» (Код ЄДОПОУ 35041461) в користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: