ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року	Львів	Справа № 300/2944/23 пров. № А/857/17581/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                            Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2023 року у справі № 300/2944/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дії та бездіяльності протиправними (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Гомельчук С.В. в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області 01.09.2023 року в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУ ПФУ, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 03.05.2022 № 092550004285 в частині відмови щодо незарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи на посаді майстра практичної їзди на тракторі у Городенківському міжшкільному навчально-виробничому комбінаті з 14.11.1984 по 31.08.1987 та на посаді майстра практичної їзди на тракторі у Чернятинській середній школі з 01.09.1987 по 02.02.1996, який дає право на нарахування та виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії, відповідно до п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV);
- зобов`язати ГУ ПФУ зарахувати позивачу до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії, відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, п «е» ст. 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-ХІІ), період роботи на посаді майстра практичної їзди на тракторі у Городенківському міжшкільному навчально-виробничому комбінаті з 14.11.1984 по 31.08.1987 та на посаді майстра практичної ізди на тракторі у Чернятинській середній школі з 01.09.1987 по 02.02.1996;
- зобов`язати ГУ ПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії, відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволення позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що позивач з 14.11.1984 по 01.02.1996 не працював в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення  та виплату грошової допомоги. Перевіркою документів про стаж встановлено, що позивач у вказаний період працював на посаді майстра практичної їзди на тракторі, а не на посаді майстра виробничого навчання Городенківського міжшкільного навчально-виробничого комбінату та Чернятинської середньої школи, як вказано у трудовій книжці позивача. Оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах та міжшкільних навчальних закладах, не передбачено посаду майстра практичної їзди на тракторі, то у відповідача відсутні підстави для зарахування оспорюваного періоду роботи до спеціального стажу та виплати 10 місячних пенсій за віком. Відтак, вважає, що оскаржуване рішення винесено правомірно.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справа, в силу вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , копія якої наявна у справі, вказано, що позивач:
- з 14.11.1984 по 31.08.1987 працював на посаді майстра виробничого навчання їзди на тракторі Городенківського міжшкільного навчально-виробничого комбінату;
-  з 31.08.1987 переведений на посаду майстра виробничого навчання їзди на тракторі в Чернятинську середню школу;
- з 01.09.1987 по 01.02.1996 працював на посаді майстра виробничого навчання в Чернятинській середній школі;
- з 02.02.1996 по 01.09.1999 працював на посаді вчителя виробничого навчання в Чернятинській середній школі;
- з 01.09.1999  на посаді вчителя виробничого навчання в Далешівській ЗОШ І-ІІІ ступенів.
02.05.2022   ОСОБА_1 , при досягненні 60 років, звернувся із заявою до ПФУ щодо призначення пенсії за віком.
Рішенням Тлумацького об`єднаного управління ПФУ (статус юридичної особи - припинено), правонаступником якого є відповідач, від 03.05.2022 № 092550004285 позивачу призначено пенсію за віком при загальному страховому стажі 41 рік 10 місяців 12 днів з 01.05.2022. У свою чергу, 20.09.2022 прийнято рішення про перерахунок пенсії, після якого загальний стаж роботи склав 42 роки 02 місяці 12 днів, а спеціальний страховий стаж, який визначає право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, становив 26 років 03 місяці. Як вбачається з матеріалів справи, до спеціального стажу пенсійним органом не зараховано період роботи позивача  на посаді майстра практичної їзди на тракторі у Городенківському міжшкільному навчально-виробничому комбінаті з 14.11.1984 по 31.08.1987 та на посаді майстра практичної ізди на тракторі у Чернятинській середній школі з 01.09.1987 до 02.02.1996.
Як слідує з архівних довідок відділу «Трудовий архів» Городенківської міської ради Івано-Франківської області від 29.08.2022 № Т-6/12-20, від 06.04.2022 №Т-3/12-20, від 06.04.2022 № Т-4/12-20, що містяться серед матеріалів справи, підтверджено трудовий стаж позивача на посаді майстра практичної їзди на тракторі Городенківського міжшкільного навчально-виробничого комбінату, Чернятинської загальноосвітньої школи.
Судом встановлено, що 21.07.2022 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного Фонду України щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги  в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.
Згідно відповідей, які містяться в матеріалах справи, зокрема від 22.08.2022 № 20375-20212/Т-03/8-2800/22 (від Департаменту) та від 19.10.2022 № 4166-3954/Т-02/8-0900/22 від ГУ ПФУ,  позивача повідомлено про відмову у виплаті такої грошової допомоги з тих підстав, що посаду майстра практичної їзди на тракторі не внесено до Переліку закладів і установ освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі – Перелік, Постанова № 909). Відповідач, покликаючись на первинні документи, зазначив, що відповідно до наказу № 441-к від 14.11.1984 позивача було призначено на посаду майстра практичної їзди на тракторі Городенківського міжшкільного навчального  виробничого комбінату з 14.11.1984, наказом № 222-к від 31.08.1997 переведено з посади майстра практичної їзди МНВК на цю ж посаду в Чернятинську середню школу у зв`язку з реорганізацією з 01.09.1987. Відповідно до наказу від 01.02.1996 № 3 ОСОБА_1 призначено на посаду вчителя виробничого навчання порядком узгодженого переводу з посади майстра практичної їзди з 02.02.1996.
Не погоджуючись з такою відмовою відповідача та оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.
Пунктом 5 вказаного Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-»ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
За приписами пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.
З аналізу наведених норм законодавства судова колегія приходить висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Зі змісту рішення пенсійного органу слідує, що підставами для відмови у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій стала відсутність у позивача необхідного стажу. При цьому, як вбачається із спірного рішення позивачу не зараховано період роботи на посаді майстра практичної їзди на тракторі у Городенківському міжшкільному навчально-виробничому комбінаті з 14.11.1984 по 31.08.1987 та на посаді майстра практичної їзди на тракторі у Чернятинській середній школі з 01.09.1987 до 02.02.1996., посади, які відсутні в Переліку.
Затвердженим Постановою № 909 Переліком установлено, зокрема, заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років: у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах - учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Разом з тим, відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 (далі – Постанова № 963), до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, вчителі, викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя-реабілітолога, старший викладач вищого навчального закладу I і II рівня акредитації, майстер виробничого навчання, педагог професійного навчання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладу охорони здоров`я та соціального забезпечення, методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, керівник гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи; концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, екскурсовод, інструктор з туризму закладів освіти; старший вожатий, вожатий, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізкультури, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру, старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) у позашкільних закладах; старший майстер у професійно-технічному навчальному закладі, перекладач-дактилолог; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму у закладах освіти для громадян, які потребують соціальної допомоги і реабілітації.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що посада «майстер виробничого навчання», з врахуванням Постанови № 909 та положень Постанови № 963, поширюється і на посаду «майстер практичної їзди на тракторі».
Таким чином, покликання відповідача на те, що позивач працював на посаді «майстер практичної їзди на тракторі», яка не дає права на виплату грошової допомоги, є необґрунтованими.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач має всі необхідні умови для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Розділу «Перехідні положення» Закону № 1058-IV, а прийняте рішення про відмову у виплаті грошової допомоги є протиправним.
За таких обставин, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, висновків суду першої інстанції не спростовують, через що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.
Згідно частини частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.
Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.
Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2023 року у справі № 300/2944/23 - без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 11.01.2024