ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/953/24 Справа № 219/6957/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Феняк О.Р. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року                                                                 м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В., 
суддів: Агєєва О.В., Корчистої О.І., 
за участю секретаря судового засідання Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №219/6957/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 11 вересня 2023 року (суддя Феняк О.Р.),

в с т а н о в и в:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 11 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ залишено без розгляду.
З вказаною ухвалою не погодилася позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , та оскаржила її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при винесенні рішення суд не проаналізував всі докази, подані йому, не всім доказам судом дана правильна оцінка у відповідності з чинним законодавством, судом не досліджені всі докази, що мають істотне значення для справи. Позивачка зазначила, що вона, як співвласник спірного нерухомого майна, що було набуте під час шлюбу, має право на 4 частину такого майна та відповідно має право на отримання компенсації за пошкоджене (зруйноване) нерухоме майно внаслідок бойових дій, бо у свої 69 років вона мешкає як внутрішньо переміщена особа при церкві в Київській області, бо під час війни втратила все своє нерухоме майно (житло) та більше не має у власності свого житла. Її єдиний син загинув під м. Бахмут Донецької області, захищаючи Україну у складі ЗСУ, тому про неї нема кому турбуватись та допомогти придбати житло у власність. Про намір продовжувати розгляд справи та отримати рішення суду у справі свідчить направлення до Дружківського міського суду Донецької області ще в травні 2023 року ряд заяв від представника позивача. Позивачці та її представнику не відомо звідки в матеріалах справи з`явилась заява від 16 серпня 2023 року про залишення позову без руху, ніби написана та подана позивачем, тому що позивачка не складала власноручно такої заяви та не направляла її в установленому законом порядку до суду.
Учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивачки до суду подано заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності позивачки та її представника, доводи апеляційної скарги підтримують та просять її задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про отримання повідомлення. 
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені шляхом розмущення оголошення на сайті апеляційного суду. 
Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ без розгляду, суд виходив з того, що позивачка до початку розгляду справи по суті подала заяву про залишення позовної заяви без розгляду згідно із пунктом 5 частини 1 статті 257 ЦПК України.
Ухвала суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.
Положеннями статті 43 ЦПК України передбачено загальні процесуальні права та обов`язки учасників справи.
Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Тлумачення пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України свідчить про те, що указаний пункт передбачає залишення без розгляду позову за заявою позивача лише до початку розгляду справи по суті.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду (частина 2 статті 126 ЦПК України).
Відповідно до встановленого статтею 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Виходячи з системного аналізу зазначених норм процесуального права, подати заяву про залишення позовної заяви без розгляду є правом позивача і таке право не може бути обмежене судом.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 22 вересня 2020 року (а.с. 29).
Розгляд справи відкладався неодноразово.
17 травня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , надана заява про розгляд справи за відсутністю позивачки та її представника.
16 серпня 2023 року ОСОБА_1 подано заяву про залишення позову без розгляду (а.с. 217), тобто, до початку розгляду справи по суті.
Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Таким чином саме позивачу надано право вчиняти таку процесуальну дію як подання заяви про залишення позову без розгляду.
Достатньою підставою для вирішення питання про залишення позову без розгляду є лише подання такої заяви до початку розгляду справи по суті.
Оскільки розгляд справи по суті не було розпочато, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно залишив заяву без розгляду, оскільки заявник до початку розгляду заяви по суті подав відповідну заяву.
Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 правомірно скористалася своїм процесуальним правом та у суду першої інстанції були підстави для залишення позову без розгляду.
Заява позивачки ОСОБА_1 подана до розгляду справи по суті не порушує права сторін і є беззаперечним правом позивача, яким він розпорядився на власний розсуд.
Посилання скаржника на те, що без встановлення дійсних обставин справи та не звертаючи увагу на клопотання про підтримання позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд не позбавлений можливості постановити ухвалу про залишення заяви без розгляду при наявності такого клопотання до початку розгляду справи по суті.
Доводи апеляційної скарги щодо не подання позивачкою такого клопотання до суду першої інстанції є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять таку заяву, підстав вважати таку заяву недійсною у суду не було, клопотання про проведення експертизи стороною позивача не заявлено.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви позивачки ОСОБА_1 та залишення його позову без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України.
Суд першої інстанції при вирішенні даного питання дотримався норм процесуального закону, який його регулює, доводи та вимоги апеляційної скарги є безпідставними, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 11 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 лютого 2024 року.

Судді                                                                        І.В. Кішкіна

                                                                               О.В. Агєєв

                                                                               О.І. Корчиста