Справа № 750/14106/23 	Головуючий у 1 інстанції Григор`єв Р. Г. 	
Провадження № 33/4823/214/24 	  	
Категорія - – ч.1 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника – Лабадіна І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лабадіна І.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова  від 11 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Місцевим судом встановлено, що 25 вересня 2023 року о 02 год. 56 хв., по вул. Стрілецька, 86, у м. Чернігові, ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер ARСD 0467» на місці зупинки.  Проба позитивна - 0,39‰, чим порушив п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Лабадін І.О. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати, як незаконну, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. Вказує, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_3 можливість проходження огляду на стан сп`яніння в лікарні. Під час складання протоколу ОСОБА_3 не погодився з результатами огляду і працівники поліції повинні були запропонувати йому пройти огляд у лікарні, чого не зробили. Апелянт, посилаючись на показники алкотестера з врахуванням можливої похибки та аналізу положень Віденської Конвенції «Про дорожній рух» від 08.11.1968 р. (а саме п.6 ст.8 Розділу 5), вважає, що у даному випадку не встановлено перевищення допустимої норми на наявність алкоголю у видихуваному повітрі, а виявлений у ОСОБА_3 алкоголь є надзвичайно малим показником, у зв`язку з чим останній у момент керування автомобілем знаходився в тверезому стані. 
Також просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки він перебував на амбулаторному лікуванні, тому стан його здоров`я позбавив можливості подати вчасно апеляційну скаргу.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_3 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Лабадіна І.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно зі ст. 289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №520120 від 25.09.2023, ОСОБА_3 , 25 вересня 2023 року о 02 год. 56 хв., по вул. Стрілецька, 86,  у м. Чернігові, керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер ARСD 0467» на місці зупинки.  Проба позитивна - 0,39 проміле, з результатом згодний, чим порушив п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.5).
Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.  

Як убачається з інформації з роздруківки приладу «Драгер», результат продування ОСОБА_3 зазначеного спеціального технічного приладу становить 0,39 проміле, з результатом останній погодився та поставив свій підпис (а.с.6).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції за порушення комендантської години та порушення Правил дорожнього руху; під час спілкування у поліцейських виникла підозра про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено; водій не заперечував, що вживав спиртні напої (пиво); після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, останній погодився; результат огляду – 0,39 проміле. Після проведеного огляду на місці ОСОБА_3 погодився з його результатом. 

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_3 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта з приводу того, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні, не ґрунтуються на Законі, так як дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема, вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоров`я.
  ОСОБА_3 не висловлював свою незгоду з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, а тому йому не пропонувалося проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я, що не суперечить законодавчо визначеному порядку проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на положення Віденської Конвенції Про дорожній рух від 08.11.1968 р не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідно до національного законодавства України - Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (п.7 Розділу ІІ) установлення стану алкогольного сп`яніння фактично встановлюється, якщо цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Тобто, національним законодавством передбачені спеціальні положення щодо допустимого рівня вмісту алкоголю в крові, що є несумісним із керуванням транспортним засобом.

Інші твердження сторони захисту висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_3 уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.  

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_3 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,                                              

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Чернігова  від 11 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Лабадіна І.О. в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова  від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_3 – без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний